Réžia:
Lukas MoodyssonScenár:
Lukas MoodyssonKamera:
Marcel ZyskindHudba:
Jesper KurlandskyHrajú:
Gael García Bernal, Michelle Williams, Sophie Nyweide, Marife Necesito, Tom McCarthy, Natthamonkarn Srinikornchot, Elmira Arikan, Peter Tuinstra (viac)Obsahy(2)
Příběh nového filmu Lukase Moodyssona (Láska je láska, Lilja4ever) se točí kolem úspěšného newyorského páru – Leo (Gael García Bernal) a Ellen (Michelle Williams). Leo je tvůrcem vzkvétajících webových stránek a vkročil do světa peněz a velkých rozhodnutí. Ellen je oddanou lékařkou na pohotovostní chirurgii a obětovala své dlouhé pracovní směny zachraňování životů. Jejich osmiletá dcera Jackie tráví většinu času se svou filipínskou chůvou, což je situace, která nutí Ellen se zamyslet nad svými prioritami. Během pracovní cesty do Thajska Leo bezděčně spustí řetězec událostí, které budou mít dramatický dopad na všechny. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (124)
Mammoth by si tu čtvrtou hvězdu i zasloužil, nebýt však té druhé poloviny filmu. Snímek je totiž zbytečně natahován a námět několika propojených životních příběhů, zde navíc kontrastujících mezi bohatstvím a chudobou spojenou s láskou ke svým dětem, je už také trochu ohraný. Na Mamuta se sice příjemně kouká a někdo se dokonce může několikrát během sledování filmu i vrtět v rytmu elektronické hudby: Ladytron - Destroy Everything You Touch, ale není dostatečně důrazný nebo šokující a neobsahuje dokonce žádné zvraty. Je to jen sociální odraz dnešní konzumní kapitalistické společnosti odvrácených stran naší planety. Na druhou stranu jsem však rád, že není dílem tak depresivním jako byla Lilja 4-ever z roku 2002. Nenáročným divákům se bude jistě líbit, mě však nechal celkem chladným, nezanechal hlubší otisk a tak si vysloužil jen slušné tři hvězdy. (6/10) ()
Myslím si, že film nebyl laciná záležitost, ale dělaný poctivě, že to nebylo "pseudoumění". Film na mě udělal poměrně silný dojem. Co ale na mě dojem neudělalo, jsou některé tamnější komentáře. Ale to, co zde k tomu napsala KevSpa, jedna z "celebrit" zdejší databáze, u které by člověk čekal, že nenapíše nic slaboduchého, mě vážně vytočilo. Dovolím si parafrázovat její komentář: Průměrná uživatelka, která se tváří vážně, a snaží se ukázat jak filmu (filmům) rozumí, a jak nám ostatním divákům prokazuje laskavost svým názorem. (Jako bychom my ostatní vlastně byli mimina, která potřebují "doporučení" od takto "vyspělé" uživatelky ). Hluboký dojem ale (její komentář) ve mně nezanechal. Příště bych všem těm rádobychytrákům doporučil, ať mluví jen a jen za sebe a nikoliv za "diváky". Protože co "divák", to naprosto jiný pohled a jiný názor. Mě konkrétně toto generalizování docela vadí. ()
Životní osudy jsou někdy celkem zajímavé a stačí jen malé impulzy k tomu, aby se všechno změnilo, anebo aby se člověk stal i někým jiným, kým doposud byl. Jako kdyby zde manželé, každý žil svůj vlastní život. A přesto se pořád milovali a rádi se k sobě vraceli. Nestrhlo mě to, ale sem tam to k zamyšlení nutí. ()
Příběh ukazující realitu všedních dnů, zdůrazňující obrovské rozdíly životních podmínek v dnešním globálním světě. Ve výsledku však ukazující, že ať už jste chudí či bohatí, tak problémy a výčitky máme všichni stejné. Podstatou filmu je zamyšlení se nad vztahem rodič-dítě: nic není tak důležitého jako společně ztrávený čas, ať už si namlouváme cokoliv. Škoda, že ani uvědomění si tohoto faktu nás nepřiměje změnit náš život a naše priority. Tento snímek nepatří k těm, které vás vtáhnou okamžitě do děje a zaujme v první minutě, ale rozhodně se vyplatí počkat si na celkový dojem, který je v tomto případě velmi inspirativní a nutící k zamyšlení. Významným plusem je zde navíc výborně vybraná hudba, která dokonale dokresluje děj filmu. ()
"Mamut" měl veškeré předpoklady, aby byl esencí festivalového midcultu a snobácké exploatace. Z pomyslného výčtu vděčných prvků už vlastně chybí jen smrtelná choroba (najdeme zde třetí svět, děti, migrace, pohodlí a zpovykanost Západu, rozpad vazeb v rodině, polarita bohatství a chudoby, sexuální turismus). O to větší překvapení skýtá formálně vytříbený a uhrančivě empatický výsledek, který se graciézně vyhýbá zásadním prvoplánovostem a namísto obvyklé doslovnosti nechává diváka zacházet v myšlenkách za předkládané sekvence a domýšlet problematickou kauzalitu vztahů mezi rodinou a finančním zajištěním v moderním kapitalisticky definovaném světě. Dokonce si i dovolí hořký dovětek, který namísto ukolébavky dává publiku políček v podobě nemožnosti navzdory katarzi opustit statut quo. ()
Reklama