Réžia:
Olli SaarelaScenár:
Mika RipattiKamera:
Robert NordströmHudba:
Tuomas KantelinenHrajú:
Krista Kosonen, Kari Heiskanen, Johanna af Schultén, Kai Vaine, Ville Virtanen, Katariina Kaitue, Kristiina Halttu, Jukka Puotila, Anne-Mari Alaspää (viac)Obsahy(1)
Pohledná Sari (Krista Kosonenová), hlavní hrdinka finského dramatu z roku 2007, je talentovaná studentka literatury, jež na svoje okolí působí klidným a vyrovnaným dojmem. Přesto ale její život není snadný a překypuje samotou - ženy ji nesnášejí kvůli její kráse a inteligenci, ze stejného důvodu ji muži obdivují pouze z dálky a především pak sama mladá žena trpí epilepsií a její strach z dalších útoků této zkázonosné choroby vytváří dokonalou bariéru mezi ní a okolním světem. A přesto najde stejně odtrženou duši, která jí učaruje. Sariin přednášející Mikko Groman (Kari Heiskanen) je postarší muž, jehož svět tvoří vlastní myšlenky, společnost mu dělají především slova básníků z devatenáctého století a v moderní době počítačů a mobilních telefonů působí víceméně nepatřičně a archaicky. Ostatně i proto ho jeho nevěrná manželka nakonec vyhodí z bytu. A právě v ten moment dojde k protnutí osudů dvou lidí, které by k sobě nepřiřadil ani ten největší romantik a optimista. Přesto však k sobě zjevně patří. Je ale otázkou, jestli jim toto spojení přinese štěstí. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (54)
V podstate chladný film ako sever sám, kde literát je viac zahľadený do načančaných slov ako do svojej ženy a tak predlohu medzi jej nohami pravidelne číta jeho kolega. Ťažoba parožia na jeho hlave ho vyburcuje k úderu päsťou, ale keď jeho krásnu študentku, ktorá ho prichíli v núdzi sprostým spôsobom slovne napadne a nepravdivo obviní jeho bývala žena, tak vtedy tento hňup neurobí vôbec nič na jej obranu a stojí tam ako mäkký výkričnik. A vtedy som mal chuť mu rozbiť hubu ja. ()
Kterej pták napsal, že je to romantický? To už těm distributorům hrabe? Tohle není romantika, je to drama se vším všudy, a že se tu někdo do někoho zamiluje z toho slaďák prostě nedělá. Skvělá a nekonečně zvláštní atmosféra a sympaticky nevšední postavy, které se setkávají s absolutním nepochopením okolí, protože odmítají žít podle diktátu společnosti. "Všechno, v co můžeme doufat, už tu je." Možná... ()
Téma učiteľ vs.žiak,je tak často omieľanou témou v rôznych obmenách,no nie vždy s jeho šťastným spracovaním.Napredovanie deja bolo,ale mdlé.Chýbala tomu šťava,trocha energie,popohnať,rozhýbať.Ak je,ale u filmu sympatické obsadenie hercov tak je to pre film polovica z úspechu.Hlav.hrdina nápadne sa podobajúci na nášho sexy MAREKa VAŠUTa bol tou sympatickou polovicou úspechu.No a záver bol prechádzka jedným veľkým klišé-inak to skončiť asi ani nemohlo.Hlavná myšlienka tu zostala,ale zachovaná a celkový dojem veľmi dobrý. (3+) ()
Waw! Spočiatku ma to síce akosi nezaujalo, ale ako sa ukázalo prvé dve tretiny boli len jednoduchým predjedlom. Pretože posledná tretina filmu bola dokonalým vyvrcholením celého príbehu. Tak ako na literárnych prednáškach rozoberali symboliku, tá sa krásne odrážala v samotnom príbehu. Tak dokonalo vykreslené charaktery postáv som už dlho nevidel - obzvlášť vo chvíli keď sú obaja inteligentní a ohľaduplní ľudia postavení pod gilotínu predsudkov, egoizmu a klebiet. Síce im trvalo dlhšie pochopiť, že proti tomuto sa dá bojovať jedine protiútokom, ale napokon to prišlo a Mikkov vianočný "prípitok" bol skvelo nadstaveným zrkadlom voči predsudkom, a Sarina konfrontácia s Ilariho egoizmom taktiež. Škoda, že ten film sa rozbehol až v takej pokročilej dobe, ale záver bol fakt skvelým vyvrcholením. Navyše vysoko oceňujem tú literárnu symboliku, reflexiu medziľudských vzťahov a výbornú melodickú hudbu zvyšujúcu finálnu dramatizáciu. ()
I pouhá jednoduchost dovede být neskutečně originální. Po vizuální stránce je film naprosto úchvatný a děj je čím dál zajímavější. Musím říct, že je mi jen líto toho, že Sari neměla více epileptických stavů, jelikož zrovna ty byly velmi zajímavě provedeny. Poslední půl hodinu jsem nemohla ani na vteřinu odtrhnout zrak a poslední epileptický záchvat mě až uchvátil (jestli se to u takové věci dá říct). Hlavní představitelka (Krista Kosonen) byla přesně podle představ, své role se zhostila naprosto perfektně! ()
Podstata filmu se mi zalíbila už od prvních okamžiků. Člověk se svojí osobností nemůže nic dělat a v tomhle případě je epilepsie jako časovaná bomba a vy jen čekáte, až vybuchne, jelikož vám nic jiného prostě nezbývá. Jinak dost zvláštní, neobyčejný snímek s dávkou dramatu a romantikou na bodu mrazu. ()
Silné myšlienky, silné slová, silný príbeh......tak sa ma nepýtajte prosím aké mám pocity z filmu......no aké???...:O)) ()
Básník ponořený do svých knih a něžná bohyně, která pečlivě střeží všechny jeho myšlenky kdyby si právě nemohl vzpomenout. Citlivě natočený film ve kterém se z dvou osamělých, nepochopených duší stanou duše spřízněné nejen v lásce. ()
I přes řadu nedostatků (nerozvinuté charaktery vedlejších postav, chvílemi nepřirozený vývoj děje) se mi Rok vlka moc líbil. Obecně mám rád filmy o lidech, kteří jsou tak trochu jinde, protože právě to je činí v mých očích výjimečnými a zajímavými, přesně jako ústřední dvojici tohoto dramatu. ()
Úžasně stylizovaný epileptický záchvat, kterým film začíná, mne neuvěřitelně navnadil a připravil na správně „skandinávsky chladný“ zážitek, kde studené barvy a chorobně špatná nálada hrají prim, kde slova představují pouze doplněk k typické atmosféře, statické kameře o minimu střihů a jemné instrumentální hudbě, která skvěle koresponduje s volným tempem snímku, a kde vlk v podobě nepředvídatelných záchvatů číhá za každým rohem, načež hrdinka na jeho hru nakonec musí přistoupit. Divokou duši vlka sám nezkrotíš, pokud máš strach, proto potřebuješ zkušeného krotitele. Finové to zvládají i bez komplikovaného scénáře, až do jistého momentu: všechno by bylo O.K., kdyby film držel laťku v podobě tempa a dobře vystavěných ústředních charakterů, jenže ke konci jaksi ztrácí půdu pod nohama, protože on se zachová jako tragický pitomec a samotný děj se zašmodrchává na způsob telenovel. Proto opět platí, že méně je někdy trochu více, a kdyby tvůrci nechali příběh volně plynout, jako to dělali po větší část filmu, byl bych daleko spokojenější. Na závěr naštěstí laťka opět stoupá vzhůru (zazní i poutavý výklad světa podle Baudelaira). I když jsem několik podobně provedených filmů viděl, jsem velice spokojený. Tohle mi sedlo. ()
Předpokládám, že to byl můj první finský film... Už se těším na další počiny z této Země Tisíce Jezer :) Hudba byla "kauniin!" ()
Typicky severské drama. Přesně ty mám rád. Atmosférické drama s těžce konstruovanou osobitou atmosférou. První půlka filmu mi přišla hlavní hrdinka Sari jako dokonalé nádherné děvče. Jenže v druhé půli už tak dokonalá nebyla. Z osobní jedinečnosti se vyklubala tuctová holka z města, která dojede na své hříchy. Možná jsem čekal něco více hlubokomyslného. Přestože jsem šel do tohoto filmu po hlavě, neinformován, mě nikterak ani nemohl zklamat. Nadchnout ve výsledku však taky ne. ()
Pri troške fantázie a talentu ide urobiť z celkom banálnej(pominieme chorobnú epilepsiu) a klišovitej historky skvelú melodrámu.Za atypické riešenie pre túto krajinu a tento žáner je záver filmu,ktorý nejde s happyendom až tak často ruku v ruke.Určite to nechcem nazývať zlou variantou, no skôr prekvapením u tak jasne načrtnutého deja, kde asi každý tuší, ako sa bude príbeh vyvíjať a ako skončí. ()
Každý má nějakého svého démona, který jej omezuje nebo všemožně ničí. A je nakonec vcelku jedno, jestli je tím démonem epilepsie, chorobná vášeň pro knihy, komplex méněcennosti nebo něco docela jiného. Záleží totiž na tom, jak se s tou potvorou vypořádáme a zda vezmeme život do svých rukou. Je fajn si tuhle skutečnost občas připomenout. A je ještě lepší, když si tu skutečnost připomenete hezky zabalenou (perfektní práce se světlem a hudbou) a s růžovou mašlí happyendu. Ať žije Finsko! :-) ()
Název mi pravda trochu unikl, konec byl docela předvídatelný, "umělečno" s vodou trochu okoukané a zbytečné, ale to jsou suma sumarum asi všechny výtky, které k filmu mám. Protože já prostě to severské depresivno a ponurost miluji. Zde navíc hraje krásná Krista, úžasná baba každým coulem a pórem pokožky, uf, ještě že nejsem chlap, asi bych po skončení jen toužebně vzdychala, nicméně i mně jako ženské tu oku lahodil profesor Mikko (Kari Heiskanen), takže spokojena jsem a nestěžuji si. No a k filmu: moc se mi líbily jednotlivé postavy (scéna, kdy Mikko zjistí to, co má doma zjistit, to jsem nikde dosud takto brilantně ztvárněné neviděla, to mi skutečně vzalo dech), líbil se mi příběh, a to velmi, kamera byla úžasná, hudba lehce naprůměrná, nikoliv však rušivá, no a celé to byl bonbónek. Ale pravda, chvílemi se trochu lepil na patro, do plných to není. ()
Predovšetkým nádherná hudba Tuomasa Kantelinena ma od začiatku vtiahla do deja, ktorý v podstate rozpráva úplne jednoducho o živote dvoch ľudí, ktorí našli inšpiráciu a nádej jeden v druhom práve vtedy, keď sa život zdá byť taký, že už nie je cesta kam..Veľmi zaujímavý film, ktorý dýchal emóciami v každom pohybe, v každom pohľade a úsmeve.. ()
Pre mňa najväčšie sklamanie za poslednú dobu. Čo to malo byť, dopekla? Film o postavách a vzťahu medzi nimi, pričom sú tie postavy úplne bezcharakterné a správajú sa úplne retardovane. A to nemám na mysli to, že hlavná hrdinka trpí epilepsiou. A keď to spomínam, je to vlastne aj ďalší kameň úrazu tohto filmu, keď sa mi celý čas zdalo, že epilepsia nemá na hlavnú dejovú linku (ktorá je nijaká) vôbec žiadny vplyv, a že si scenárista proste povedal niečo v zmysle: ,,Keď už je tá postava na hovno a ničím nie je zaujímavá, tak nech je aspoň epileptička." Super... ()
Velmi hezké a citlivě pojaté drama, které ve své rádoby prostotě nepostrádá i dostatečnou hloubku. Oba hlavni hrdinové přispívají vydařeným ztvárněním svých postav. Mikko navíc nápadně připomíná Marka Vašuta:-) ()
Potom, co jsem musel na stejném kanále přetrpět 2 americké rádoby romantické filmy o ničem (Láska a jiné pohromy a Purpurové květy) byl Rok vlka náplastí na mojí duši. Nádhera. Tento víkend tedy: Amerika 2 palce co nejníž a Evropa palec přesně opačně. ()
Ano, tomuto filmu musím dát pět hvězdiček. I mě se totiž to téma trochu týká. Takové skvělé herecké výkony, včetně Aksy Korttily. Ani jsem místy nedýchal. Krásná kamera. A ta skvělá štědrovečerní večeře! Tomuhle já říkám drama. Trochu nečekaně vkusné od Finů, ale asi jsem začal se špatnými filmy. A konec. ()