Réžia:
Marie PoledňákováScenár:
Marie PoledňákováKamera:
Martin DubaHudba:
Petr MalásekHrajú:
Kamila Magálová, Jiří Bartoška, Eva Holubová, Oldřich Kaiser, Nela Boudová, Roman Vojtek, Martha Issová, Filip Antonio, Jakub Grafnetr, Jaroslava Adamová (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Sympatická profesorka francúzštiny a literatúry na gymnáziu Helena Altmanová (Kamila Magálová) patrí k obľúbeným pedagógom a vďaka zdravému nadhľadu si rozumie so študentmi i s kolegami v zborovni. Zato jej súkromný život je plný prekvapení. Spolužitie v jednom byte s bývalým manželom, úspešným spisovateľom Karlom (Jiří Bartoška), problémy ovdovelej sestry Kristýny (Nela Boudová), manželské karamboly syna Adama (Roman Vojtek) i neskoré lásky babičky Alžběty (Jaroslava Adamová) - to všetko Helenu zamestnáva natoľko, že jej na vlastný život a vlastné city akosi nezostáva čas... No aj napriek tomu jedného dňa príde to, čo obvykle prichádza, až keď už sme na sny rezignovali. Helena sa totiž za pohnutých okolností zoznámi s lekárom záchrannej služby Františkom (Oldřich Kaiser). A úplne normálne a naplno sa zamiluje! Začína sa búrlivý príbeh plný váne, rozchodov a návratov, v ktorom vzťah zamilovanej dvojice plánovane či neplánovane komplikujú nielen partneri, ale i ďalší členovia rodiny... (TV Markíza)
(viac)Recenzie (868)
Tohle se fakt nepovedlo , bylo to až moc překombinované, tu 1* za super hlášku Evy Holubové : "tak na to ti sere bílý Tesák" ()
Nemá cenu rozplývat se nad tím, že si Poledňáková pořídila dobré mladé filmové řemeslníky a že její poslední snímek nevypadá úplně jako český televizní seriál, ale už skoro západní televizní seriál. Základem jejích filmů byl, je a zůstává absolutní nevkus, trapnost a amorálnost, které se vydávají za humor a pozitivní pohled na svět. _______________ Líbáš jako Bůh se tváří jako romantická komedie pro starší zkušenější lidi, ale není v ní nic romantického (jakékoli náznaky se tu zavile sabotují), nic komického, nic dospělého, nebo snad pravdivého. Je to vylhaná slátanina a úplně umělá fikce, která jen předstírá, že má něco společného se životem. Právě v této snaze manipulativně nás přesvědčit, že film vypovídá cosi o každodennosti, spatřuju cosi obzvlášť arogantního a nesoudného ze strany autorky, která zřejme od normalizace žije v alternativním vesmíru. __________________Postavy se do jedné chovají jako zlí a sobečtí idioti, kteří navíc nejsou schopni na chvíli udržet rovnováhu, takže pořád "komicky" padají. Tvrdit o nich, že zastupují pestrost lidských typů a že v jejich soužití se ukazuje tolerance, je zvrácené. Děj nedrží pohromadě žádnou vnitřní logikou (ani nevím, kolikrát jsem si řekl WTF), jen se tu za sebe zoufale lepí scénky. ____________ Jistěže tu od předchozího paskvilu Jak se krotí krododýli víceméně zmizela "estrádní čísla" a ubylo nechutného "vizuálního šišlání" na děti (kýčovité detaily rozesmátých tvářiček), ale kvůli tomu není Líbáš jako Bůh lepší film, jen je o trochu snesitelnější. Je to rozdíl asi jako mezi bércovým vředem a pásovým oparem. Ani jednoho nám není zapotřebí. ()
To byl polibek smrti, Marie. Klasická česká rychlokvaška se během mučivých minut vyvinula v teror, kdy jsem v kině snad poprvé fyzicky trpěl a styděl se v podstatě za každého (snad kromě Evy Holubové) na plátně i za kamerou. Nepřítomnost jakéhokoliv myšlenkového pochodu je neumětelsky maskována situační komikou toho nejdementnějšího řádu. A žádný návykový látky vám před návštěvou kina nepomohou! A pokud Poledňáková nevidí tu tragédii, tak je to vážně humus. Chápu, že takových komentářů tady bude povícero, ale já se opravdu vykřičet musel. Český übershit desetiletí. ()
Ale filmy bohužel jako bůh netočíš. ()
Asi jsem příliš mladý, či prostě jen přehnaně konzervativní, ale vážně je normální vydávat rozvody, nevěru, ‚manželské prázdniny‘ a dalších ‚x‘ variací pokřivených partnerských vztahů za standard? Nedosledováno. ()
Líbí se mi, jak takhle divácky úspěšněj film tady má tak málo procent. Přitom zase tak sám o sobě strašnej není. Nejviditelnější je to na samotných hodnoceních předních uživatelů. Odpadů jak nasráno. No jasný no, není to žádný složitější film, kde byste museli hledat myšlenku, co? Takový filmy totiž myšlenku nemají, jejím hlavním cílem je pobavit. To slovo Vám zřejmě nic neřiká? Že ne? Ale tomu filmu je to stejně u prdele. Vydělal si na sebe alespoň na desetkrát a to mu jako odpověď stačí. Tady alespoň můžete vidět, že odborník rád sráží pohodové filmy, o to více dostanou na prdel, když ten film je od nás. Já jsem na tom filmu třeba neviděl nic špatnýho. Viděl jsem už daleko horší český filmy, který nedávaly smysl a nedokázaly pobavit. Tenhle to dokázal, i když byl natočenej tak nějak bláznivě. Já jsem ale proti němu vůbec nic neměl a vidět po dlouhé době Oldřicha Kaisera mi také vůbec nevadilo. On je fajnový herec a přidává do filmu onu neskutečnou pohodu, kterou oplývá po celé dvě hodiny. Je fajn vědět, že alespoň u tohodle filmu nedali diváci na odborníky. Mrzí mě pak, že se s někym bavím například na téma Kájínek a on mi řekne...no ale odborníkům se to nelíbilo. Bodejť by se to líbilo, dyť ty z českejch filmů snesou film, kde by nic nedávalo smysl, ale bylo by to jiný a umělecky natočený. Proč jako bych měl opěvovat takový filmy? Já se u filmu vždycky chtěl jenom pobavit a tenhle to dokázal naprosto s přehledem. Nechci tvrdit, že je to nějaká bomba, ale upřímně to zahrál tak, jak jsem chtěl. A to mně, narozdíl od samozvanejch odborníků, kteří kvůli tomu beztak šli na předpremiérovou projekci, aby to co nejdřív sundali, vcelku potěšilo. Na závěr snad jenom dodám, že komentář se neváže na lidi, kteří dali nízký hodnocení kvůli Holubový. Taky ji nemám rád, ale pokusil jsem se přes ní přenýst, když jsem viděl, jak nízký hodnocení tenhle film má. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $5,409,068║ Slovíčko otrasné to vystihne asi najviac. /0%/ ()
Přiznám se, že tohle jsem zvládl dokoukat pouze s enormním vypětím všech fyzických i duševních sil. ()
Maximální trapnost, zhovadilé dialogy, hrozné herecké výkony, často jsem jsem převelice trpěl, ale vypnout se to nedalo a odejít jsem nemohl - film se pouštěl během dlouhé cesty v autobuse... ()
Líbáš jako Bůh je jeden ze dvou komerčně nejúspěšnějších českých filmů posledního roku, vidělo ho kolem milionu diváků, což nám dává celkem přesnou představu o průměrném vkusu českého národa. V přímém srovnání s Vejdělkovými Ženami v pokušení se ale jasně ukazuje, že Marie Poledňáková už naprosto ztratila svůj někdejší glanc a hlavně soudnost. Pomineme-li tedy typickou maloměšťáckou poetiku, která se dala vysledovat i v Poledňákové klasických komediích a která je spojujícím prvkem s Vejdělkovým kasovním trhákem, tak Poledňáková úplně propadá v oblasti situačního humoru, vázne výstavba gagů a její komedii zcela chybí funkční komediální složka. Nezasmál jsem se snad ani jednou (snad vyjma scény s plechovkou na hlavě) a vážně si myslím (a to nejenom dle hodnocení zde), že chyba není na mé straně. No zlidoví snad nějaká hláška podobně jako třeba ,,Matýsek se posral!"? Dost o tom pochybuji. Přesně to je ten rozdíl, který dělá Vejdělkovu podobně maloměšťáckou komedii únosnou a funkční, kdežto Líbáš jako Bůh bude pomalu odsunut do koloběhu repríz a postupně zapomenut. Tytam jsou časy ,,nejlepší veselohry století" (i když tenhle titul píšu do skutečně obřích uvozovek) a tatínkovské odysei... PS: Někde jsem si přečetl, že v nové Poledňákové hraje pan Arnošt Lustig, Člověk, kterého obdivuji, což byla hlavní motivace podívat se na tenhle film. Ale ani on nebyl motorem, který by můj divácký zážitek nastartoval... Podobné filmy: Ženy v pokušení ()
Člověk by si myslel, že věta "líbáš jako Bůh" je kompliment. Díky Poledňákové však již víme, že je to synonymum pro "líbáš úděsně zdlouhavě, k uzoufání nudně, naprosto bez vášně a už mě laskavě pusť, půjdu raději čistit toalety na veřejné záchodky než trávit byť jen minutu navíc ve tvé přítomnosti". ()
Dostal jsem anonymní e-mail vztahující se k mému hodnocení k tomuto pokusu o filmu, dovolím si ho "přetisknout": "Jsi normální závistivý pitomec. Nechápu,jak někdo může kritizovat práci druhých a nedoložit svoje zkušenosti." Dle mého svědčí krásně o tom, co za pokusy o lidi na ten pokus o film chodí._____LÍBÁŠ JAKO BŮH chtělo být evidentně romcom klasikou jako LÁSKA NEBESKÁ, DENÍK BRIDGET JONESOVÉ či LÁSKA PŘES INTERNET (což jsou filmy, z kterých okázale čerpá), ale skončilo pod úrovní NOCI V RODANTHE. Jako obraz života, kdy se máme identifikovat s/či mít alespoň porozumění pro hrdiny, je to naprosto nepřijatelné, protože všichni do jednoho jsou naprosto nesnesitelní, sobečtí a namyšlení, nevhodně ke svému věku se chovající hlupáci. Jejich odříznutí od světa je natolik mimózní, že to nelze omluvit, jako postavám jim chybí motivace, soudržnost v jednání či jen jasná jednorozměrná charakteristika. Kdo se může ztotožnit s postavami, které nemají vůbec žádné problémy, prožívají pseudorománky a pijí výhradně víno, jezdí v zánovních autech a poslouchají kvalitní hudbu? Tohle není kýč, nýbrž midcult._____ Zároveň si uvědomuji, že "film" je profesiálně natočen a nevypadá televizně, protože kamera pracuje s hloubkou ostrosti, není příliš statická, dobře zvolená hudba vyvolává ty správné emoce u cílového publika, stříhá se mezi více ději najednou a některé scény jsou obstojně vygradované, i když otřesně rytmizované. Jenže ono to selhává v samotném základu, kvůli neexistujícímu příběhu, nesoudržnosti vyprávění, nesympatickým postavám, nevtipnosti a celkové rozbředlosti (dvě hodiny na takový žánr jsou k uzoufání)._____ Mám za to, že by někteří tvůrci, jejichž předrevoluční tvorba je poměrně obstojná, měli raději zemřít a nepáchat teroristické útoky na kina a fyzicky a psychicky mučit nebohého, nelidového a nehloupého diváka, který má určité nároky. (Tímto zdravím Trošku, Menzela a Poledňákovou, kteří mají ve štábu alespoň technicky zdatné lidi, což se nedá říct o porevolučních zrůdách Tománkovi a Kotíkovi.) Oproti KROKODÝLŮM sice ubyla obliba v kýčovitých záběrech a lidové taškařici i scénkovitosti představované Nekonečným, ale druhé jmenované bylo nahrazeno estrádními výstupy pseudocelebrit z pořadů o věštění a nekonečných seriálů. Poledňáková se tak stává hubenějším a nevousatým Troškou, která má potřebu své filmy označit za pětihvězdičkový hit ještě předtím, než vstoupí do kin, na plakátu dominuje její jméno a jasně pojmenovává, proč je u diváků-hlupáků, kteří si jednou za několik let zajdou do kina, tolik oblíbená: protože je lidová. I lidový humor se ale musí umět._____ Platí přirovnání, které jsem prve užil u NEJKRÁSNĚJŠÍ HÁDANKY, ale zde je nutné ho zvýraznit, podtrhnout a umocnit vykřičníkem (!): LÍBÁŠ JAKO BŮH je lepší než předchozí počin Poledňákové JAK SE KROTÍ KROKODÝLI, ale je to jako říct, že je lepší chytnout kapavku a syfla než AIDS. 0/10 ()
Byl to nádherný večer. Ve snu by mě nenapadlo, že TOHLE se může stát i mě…. Film o nevěře a erotické fascinaci Oldou Kaiserem. K.Magálová je sympatická a Kaiser – doktor už směšnej není. Naštěstí ani k smíchu. M.Poledňáková vždy těžila z příběhů ze života. Libuje si, když je hodně lidí pohromadě. A tak jsou všichni spolu. A pobaví tak duševně chorého. Čas nezastavíš. Život starší generace už tolik vtipu nenabízí. Pro ně je humorné mít mobily a psát SMS. Dopřejme jim to. Alespoň můžeme oplatit babičce, že nás jako děti brávala do kina. A tak jedinej kdo může mít z filmu radost je mobilní operátor. Na to jim sere Bílej tesák! PŘÍBĚH **? HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Hrozná nuda. Že se na to ta Poledňáková už radši nevysere ,-)) ()
Děti se straší polednicí....diváci Poledňákovou. Tenhle zločin proti příčetnému publiku je kombinací mnoha skutkových podstat v rámci úderných hesel "Nebát se a nAkrást", "Zatloukat, zatloukat, zatloukat" a "Nokia, connecting people. " Vznikla specificky česká spatlanina, do které MP přihodila zahraniční suroviny v podobě hudby z Love Actually (ubohá Norah Jones), motivů a neobratných vykrádaček z Lepší pozdě nežli později, výkvět českých celibřitek a svému husákovským reálným socialismem odkojenému publiku dopřála simultánní orgasmus pokaždé, když některé z postav přišla smska. Trpícímu divákovi budiž útěchou, že jeho martyrium se nestupňuje, ale pouze opakuje, což vede k několikanásobnému zacyklení děje, kdy se tatáž kolize a tatáž krize opakuje, takže si i velmi retardovaný divák přijde na své. Zásadním tématem je tu opět, jak jinak, nevěra, která kvete v každém věku. Jediný pokrok oproti předchozím tematizacím nevěry coby českého národního sportu je tu aspekt technologických vymožeností a pokroku s nimi spojených. Poučením zřejmě je, že nevěra za pomocí internetu a mobilu je sice ohromně "free, cool, in", nicméně důkazní materiál a googlizace potenciální sokyně je směšně jednoduchá, tudíž je lépe a pohodlněji provozovat systém grupáčový. Líbáš jako Bůh je totiž zvláštním bačkorovitým způsobem cynické, zkažené a podivně zkorumpované. Jakýsi ostrůvek pozitivní deviace představuje minimálně herecky Jiří Bartoška, který ze svého mimoprostoru s nadhledem glosuje oceán imbecility kolem. Glosátorskou pozici lázeňského šviháka oslabuje fakt, že žádná postava a žádná linie nedává smysl, a chaos se ve smrtící stopáži komentuje těžko. Velká rána na závěr: jsou filmy, které jsou tak špatné, až z nich hýkáte smíchy. Tenhle k nim nepatří. 1/10. P.S. Na rozdíl od Tetsua chápu normalizaci se všemi příznaky jako období cca 1969-75, podle mě film nese dědictví spíš husákovského socialismu života v tzv. šedé zóně, kdy se údajně nedalo než zanášet u sousedů a chalupařit na vlastním... ()
Očekávaný jarmark trapnosti se odkládá na neurčito. Scénář sice nevěrných linií předkládá až moc a vůbec celý pohled na věc je většinu času řádně střelený, ale s dostatečným nadhledem jsem si film ke svému nezměrnému překvapení chvílemi až užíval. Může za to hlavně ústřední linka, která nechce říct nic jiného než to, že láska kvete v každém věku a stejně se v každém věku může člověk chovat jako zamilované pako. A když je tím pakem Oldřich Kaiser oprašující na plátně svoje komické etudy, není důvod stěžovat si. Příjemná jednohubka a pár uvolňujících úsměvů. ()
Nekončící nejhorší sen ve vašem životě, který byste nejraději po konci sledování spláchli do záchodu, našli si Poledňákovou a hlavní herce a všem rozkopali ksichty do krvava. Ano, i tohle nabídne "Líbáš jako Bůh", naprostá sračka, ve které se řeší ještě větší sračky, celý film nemá žádný systém a postupný děj, naopak obsahuje plejádu trapnosti, české filmové impotence a ještě k tomu dokáže akorát tak nasrat inteligentně smýšlející dívaky tohoto hnusu. Není můj zvyk kategorizovat, ale tento film může bavit skutečně jen duté idioty bez špetky vkusu! 0% ()
"Na žádnou esemesku mu neodpovím. Stejně nebyla od něho." I hodně dospělí lidé mohou prožívat vztahové horory a to je vlastně dobře. Zejména mne pobavila ta důchodcovská linie slepé s hluchým, kdy podnikavý Arnošt s kladívkem hodně zaválel. Jinak se přiznám, že kdyby mě nějaká žena oslovovala Fanoušku, Fandulko či Bambulko, tak bych ji neprodleně přetáhl po palici jejím hasákem a pak bych ji zahrnul jejím bagrem. Ale tady jsem se dozvěděl, že mi na to sere Bílej tesák, takže zpět k tématu. Mě to vlastně celkem bavilo, vyděsilo mne to do budoucna a dokonce mne to poučilo - od této chvíle si brát přilbu vždy, když budou padat lidi. A jelikož mi k tomu chvilku zabrnkal Divokej Bill, tak na tuto partnerskou rošádu nebudu svým hodnocením zlý. ()
"Všichni jste idioti a jste mi k smíchu. Jste mi tak odporní, že mi nedělá problém vám pustit i tuhle debilitu, jejíž scénář jsem dala sepsat hajzlbábě z Masaryčky. Jste fakt kokoti, že jste mi to sežrali. Napřesrok na viděnou. Vaše Marie." ()
Un reportage de sledování "Buch, buch, buch, Bílej Tesáku!" jednoho zimního večera - v televizi. Na počátku nebylo slovo, ale pár let po vzniku filmu a při znalosti ohlasů (i když o filmovém vkusu známých, kteří to chválili, vím své) snaha nebýt předpojatý. Bohužel mi to moc dlouho nevydrželo - první půlhodinu se totiž děje hovno, další půl hodiny se dějí naprosto nesmyslné věci (vyřešení půlroční absence) a potom už jen zděšené čekání, co za klaunské etudy typu rozlití kelímku při pohledu na hodinky, nebo květináče na Šteindlerově hlavě, se ještě přihodí. Přítelkyně - obvykle ochotná sledovat příhody Deana Caina a Lois Lejnové - po tři čtvrtě hodině odchází číst článek od prof. Šámala o jeho trestním zákoníku. Laici nechť mi věří, že ten dvacetistránkový článek je ekvivalent Klausovského sborníku ód na vlastní všeznalost a neomylnost v oboru Všechno. Já, moji drazí, se držím, a odpočítávám každý reklamní blok, přičemž už při druhém vyhledávám stopáž a zděšeně zjišťuju, že tahle věc má bez reklam SKORO DVĚ HODINY. Nehledě na to, že Bartoška, Issová a Holubová mě naprosto děsně srali každou svou vteřinou na plátně, bez ohledu na příběh. A ten tedy stojí za to; a nedosti na něm, ty na něj navěšené propriety jsou skutečné PEKLO. Když se František Fuka navážel do paní Poledňákové v tom smyslu, že jí naprosto ujel vlak, co se sledování současnosti týká, netušil jsem, že by to mohla být pravda. Ale ta zoufale viditelně hraná "bezprostřední talk show" s nahraným smíchem? Taky jsem naposílal kopce smsek a nikdy se mi nestalo, že bych něco odeslal tím, že mi mobil spadne na zem, ale čert to vem. Ale ta „denně se dívám smrti do tváře“ moudrost ve třech čtvrtkách filmu? A civilové producírující se po vyšetřovnách na emergency jak se jim zlíbí, jenom aby mohla postava být ještě o něco "vtipnější"? A do toho ještě podnikatelka Bohunka a její všemocný detektiv Eda. Ještě jednou - tohle je PEKLO! Reklama s Chuckem Norrisem a cibulí byla mi vykoupením... Ale pojďme na konec, na úžasné vyvrcholení. To nastane střihem „o sedm měsíců později“ a nenapadá mě jiné přirovnání, než že je jako "z hovna bič". Všichni se mají víceméně rádi a jsou šťastní. Drobný háček je v tom, že se vůbec nic nezměnilo a všichni se pořád chovají jako debilové... Tenhle film má prostě úplně všechno včetně hip-hopu, přisprostlé stírací hlášky a roztomilého chlapečka říkajícího prdel a hovno (viz závěrečná titulková paralelka). Takže se vážení klidně pohoršujte nad tím, kolik sprostých slov jsem si dovolil tady použít;) Moje váhavé podezření z dob laskavých Velryb a Bavících se světů tady dostalo jednoznačné potvrzení, že Poledňáková se defitivně dala k Temné Straně Síly. Kdysi dávno zaujatě líčila, jak má ženská držet hubu a krok, jinak si chlapa neudrží. Pak úspěšně bavila celý národ tím, jaká to byla švanda, když se manželská erotika zpestřovala někde jinde. Teď už přešla na regulérní polygamii a adoraci sebestředných sviní. Ty staré filmy ale byly aspoň postavené na nějakém pochopitelném příběhu, měly sympatické hrdiny, a měly humor. Tohle je jenom snůška hovadin. 20% a možná respekt ke Kamile Magálové, jak šmrncovně dovede vypadat v osmapadesáti. () (menej) (viac)