Scenár:
Dan FogelmanHudba:
Alan MenkenHrajú:
Mandy Moore, Zachary Levi, Donna Murphy, Ron Perlman, Jeffrey Tambor, Brad Garrett, M.C. Gainey, Paul F. Tompkins, Richard Kiel, Byron Howard, Anne Lockhart (viac)Obsahy(3)
Flynn Rider je najúspešnejší a zároveň najhľadanejší zlodej v kráľovstve. Na svojom poslednom úteku sa uchýli do tajomnej, osamelej a, ako sa domnieva, opustenej veže. Chyba! Zo sebavedomého suveréna sa stáva rukojemníkom najzvláštnejšieho stvorenia, aké kedy stretol. Vežu totiž obýva tajomná dievčina s predlhými zlatými kúzelnými vlasmi menom Rapunzel. Zlá starena Gothel ju ako dieťa uniesla z rodičovského hradu, aby z jej dlhých vlasov dlhých dvadsať metrov čerpala mladosť a krásu. Rapunzel celý svoj život strávila zamknutá vo veži s jediným spoločníkom – malým svojráznym chameleónikom. Dnes je vo veku tínedžerky s bujnou fantáziou a Flynnov vpád a následný zmätok je tak vítaným spestrením nudného života. Nečakaná zmena spôsobí, že Rapunzel po prvýkrát opustí svoje väzenie a vydáva sa aj s novými spoločníkmi na dramatický útek, plný dobrodružstva, zamotaných situácií a divokých zážitkov, pri ktorých ich životy visia doslova – na vlásku... (TV JOJ)
(viac)Recenzie (1 515)
Všude se oháním: "Disney pohádky jsou jako víno. Čím starší, tím lepší." V tomto případě je však toto tvrzení mylné. Na vlásku je krásná, nová pohádka s úžasným příběhem a horou vtipů, narážek a dvojsmyslů (což ocení spíše starší diváci). Zaujme jak malé děti, tak i dospělé diváky. Locika je krásná princezna na kterou je radost se koukat (opravdu přemýšlím nad změnou barvy vlasů...). Flynn Rychlík je naopak neobvyklý "princ", který však nenechá ani jednu divačku chladnou. Jeho humor a totální pasivita k typickému Disney zpěvu mě vždy dostává do kolen. K pohádce jsem si vytvořila krásné pouto a věřím (a doufám), že ho jen tak něco nepřetrhne. ()
Animovaná Kouzelná romance, která zůstala těsně pod vrcholem. Svěží, hravá, dojemná v emo pasážích a neodolatelná během střílení fórků. Reklama na disneyovskou roztomilost v tom nejlepším slova smyslu. ()
Oscar 1 nominace: Píseň - "I See the Light" ()
Na jednu stranu velmi předvidatelný příběh (pohádku Rapunzel jsem v životě nečetla, neviděla ani o ní jinak neslyšela), ploché postavy a klasické vyprávění pro děti s několika velmi průměrnými "muzikálovými" čísly. Na druhou stranu zábavná podívaná, která ani na chvilku neztrácí tempo a některé scény (zejména ty, ve kterých se vyskytuje banda z hostince u kačátka) bych se nebála označit za perfektní. Najde se i pár dalších vtípků pro dospělé, potěší místy patrná sebeironie (i když zdaleka ne tak dotažená a prvoplánově úmyslná, jako v Kouzelné romanci) a film jako celek sice nemá na žádný z Pixarovských kousků, ale s ostatní konkurencí se může snadno srovnávat. Příjemná podívaná a ode mě výsledných velmi zasloužených 70%. ()
Měl jsem mlhavou představu, že existuje pohádka o dívce se zlatými vlasy, které byly tak dlouhé, že po nich někdo mohl vyšplhat do nějaké věže. Jméno Locika jsem ale slyšel poprvé až ve chvíli, kdy se prvně ozvalo v téhle Disneyho cukrkandlové srandazpívánce o manipulátorské despotické maceše (aka únoskyni motivované nesmrtelností) a "její" zlatinké unesené "dcerušce"...a hejskovském bouchači/zloději/milovníkovi, koni Maximovi (který se srandovně chová jako pes a má mimiku, za kterou by se nemusel stydět ani Andy Serkis) a hromadě vedlejších drsně "roztomilých" pobudů...a pár dalších nedůležitých postavách;) Ale abych nezněl tak odmítavě, je to pěkná pohádka, krásně animovaná, se slušným spádem a porcí srandy...a je to čistý Disney, takže jsou tam roztomilá zvířátka, roztomile se tam zpívá, a i krvežízniví rabijáti (kromě dvojčat) jsou něžné duše se zálibou v umění. Ani když mi bylo deset, nebyly mi tyhle superdokonalepozitivní pohádky po chuti, nicméně jelikož je tu opravdu slušný kopec vtipů a vtípků nejenom na úrovni šklebení se a mlácení sebou či do někoho, a animace opravdu stojí za vidění (včetně kýčovitých nočních můr všech hasičů aka "lampiony šťastia" nad jezerem), dám těch 80%. ()
Syndrom moderních disneyovek v plné polní. Originalita pražádná (to jste se vážně od Pixaru ničemu hoši nepřiučili?), postavy absolutně (i přes 3D formát) jednozměrné (nicméně sympatické, o tom žádná) a moment překvapení na smrtelné posteli. V tempu to naštěstí docela šlape, fórky čas od času trefí do černého a ani hudební čísla nebyla z nejotravnějších. Bohužel z toho prakticky necítím pohádku. Je to spíše taková moderní animovaná komedie, kde velkolepá muzikálová čísla nahradilo „něco jako od Taylor Swift“. Použitelný animovaný výplach na víkend, který neurazí žádnou generaci a ze kterého si bohužel nebudete nic moc pamatovat. Možná jen rázného koně Maxima, který svými „Looney Tunes“ pohyby spolehlivě baví v každé scéně. P.S. Osobně mě ke konci hodně otravovalo to, že mi bylo naprosto jasné, jak se kdo zachová, jak kdo skončí atd.. Nic proti pohádkové klasice, ale až takhle okatě vyplněná šablona zkušenějšího lehce dožene na hranici zoufalství. ()
Na půli cesty od epického disneyovského pokoukání s písničkami a legrační zvěří ke komorněji pojatému sebe-shazujícímu vyprávění ve stylu Princezny nevěsty. Pixarovkám se Na vlásku nejvíce blíží díky sympatickému, dobře prokreslenému páru jako z dospělé romantické komedie (i když Locika oficiálně dospěje až na konci filmu), většinou ostatních aspektů bude (nej)víc bavit děti. Apendix: Pokud si můžete vybírat, běžte na nestereoskopickou verzi (ušetříte peníze) v původním znění (ušetříte své uši songů znějících v češtině poněkud přiblble). 70% Zajímavé komentáře: Flipper, Cappuccino ()
Disney ako zamlada, resp. Disney okopčil pixarovskú kvalitu a použil ju na natočenie štúdiovej klasiky. Solídny príbeh, riadna porcia dobrodružstva (dokonca napätia), humor (banda z krčmy, ba aj ten koňopes sú ako zo Shreka v najlepších rokoch), fajn pesničky a skvostná animácia. Z toho proste bude klasika. ()
Jednoznačně a rezolutně. Tady pod pět jít nemůžu. Dlouho jsem neviděl kreslenou pohádku, ze které by teklo více optimismu, pohádkovosti, radosti z příběhu a krásy, kterou ocení nejen dítě, ale i člověk, co má rád pohádky. Do toho je tahle pohádka i zábavná a neuvěřitelně sympatická snad ze všech stran, které si každý z Vás na tomhle filmu jenom dokáže najít. ()
║Rozpočet $260miliónov║Tržby USA $200,821,936║Tržby Celosvetovo $591,794,936▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $65,663,692 //počet predaných kusov 2,406,750║ Tržby za predaj DVD v USA $170,606,406 //počet predaných kusov 9,164,855║ __Roztomilé, dojemné, zábavné a hlavne úžasné!__ Na záver roka 2010 prišlo ďalšie rázne potvrdenie že rok 2010 sa stal rokom množstva skvelých animákov! Osobne som podľa ukážky nečakal až taký nárez ale stalo a som moc rád, že aj štúdio Disney pod producentským dohľadom Johna Lassetera dokáže vyprodukovať takéto úžasné veci. Takže animačne veľmi dobre spracované, pekný hudobný doprovod, plus veľkým plusom boli piesne a tradične výborný Slovenský dabing. /videl v kine 3D verziu: 100%/ ()
Nemyslím si, že by Pixar byl bůhví jak originální a nepředvídatelný, ale v tomto případě jen těžko může konkurovat všem "klasickým zbraním" Disneyho. Krásná animace, sympatické postavy, příběh, svět a zase po delší době opravdu pohádka pro děti i (stále naivní a romantické) dospělé duše. ()
Pokud se zrovna nepějí ty vlezlé a nadbytečné písně, tak jde o ucházející "shrekovinu". Pokud je však na plátně Russel Crowe, ehm teda Maximus, tak je to přímo vynikající. ()
Krásná pohádka, hlavně část (rande) v městečku mě bavila a scéna s lampióny byla opravdu kouzelná. Zato ten kůň už byl moc. ()
Představte si, že jste režisér a chcete natočit geniální film. Existují čtyři možnosti, jak to provést: ____ 1, První způsob, k němuž sáhl i animák Na vlásku, stojí na totálním oproštění se od skutečnosti ve prospěch virtuálních znaků. Asi nejlépe tuto skutečnost vystihuje sama hlavní hrdinka, princezna Rapunzel zajatá ve věži, která svým osudem také tak trochu připomíná znak bez vztahu k něčemu skutečnému. Možná proto je tak dokonalá. A i když je fakt, že na stylizaci a znakovosti stojí vlastně všechny animáky, neviděl jsem ještě žádný takový, který by byl tak esenciálně čistý a tak neuvěřitelně vybalancovaný co do temporytmu jako Na vlásku. K této čistotě přispívá i skutečnost, že tu nejsou žádné sebeshazovačné fórky, žádné masírování popkulturou typické pro dnešní filmy, žádný sebevědomý režisér hrající si podvratně s příběhem, ale jen krystalicky čistý pohádkový svět, který ovšem svým důrazem na ryzost bez jakýchkoliv cizí příměsí a záměrnou jednoduchostí připomíná zlatý řez – doslova ideální tvar, jak si je možná představoval Platón. To, co se nám tady vlastně odehrává před očima, je starý známý spor mezi 19. a 20. stoletím: zatímco 19. století se svými realistickými romány vidělo v uměleckých dílech reprezentaci či zrcadlo skutečnosti, 20. století si vymyslelo disciplínu zvanou sémiotiku, obrátilo se ke skutečnosti zády a v uměleckých dílech vidělo jen znaky, jejichž vztah ke skutečnosti je spíše náhodný (arbitrární). Tyto dvě krajní teze týkající se vztahů umění a skutečnosti tu ovšem byly tak nějak odjakživa: v aristotelovské, humanistické, klasicistní, realistické, naturalistické a dokonce marxistické tradici je úlohou umění zobrazovat skutečnost, zatímco podle moderní tradice je zobrazování skutečnosti iluzí. Netýká se to ale jen umění, ale vůbec celé filozofie 20. století (Russell, Wittgenstein, Saussure, Derrida), která je postavená právě na tom, že umění nebo jazyk je autonomní a na skutečnosti nezávislý. Vezměme si například známý výrok „Král Francie je holohlavý“, což je výrok, který není ani pravdivý, ani nepravdivý, ale prostě jen nesmyslný (důvod je ten, že jak výrok „Král Francie je holohlavý“, tak výrok „Král Francie není holohlavý“ neplatí, protože žádný král neexistuje). Filozof Russell tuto hádanku vyřešil jednoduše tak, že řekl: „Zmíněný výrok neodkazuje ke konkrétnímu předmětu, k něčemu skutečnému, ale je to prostě jen nějaký virtuální výrok, a takto by s ním mělo být nakládáno.“ Závěr z toho všeho je ten, že tahle údajně naivní disneyovská podívaná svým pojetím vlastně navazuje na největší intelektuály 20. století v čele s Wittgensteinem nebo Barthesem, a to tím, že na místo skutečnosti klade extrémní důraz na dokonalé a od skutečnosti oproštěné znaky. Současně tím odhaluje jeden velký zádrhel všech těch alegorií, metafor či podobenství, které umění po stovky let chrlí – není náhodou v těchto dílech, které jdou k věcem oklikou a vyžadují klíč k rozšifrování, něco podružného oproti animáku jako je tento, který na to jde přímo? ____ 2, Zbylé tři způsoby, jak natočit geniální film, už s tímhle animákem příliš nesouvisejí, jen pro pořádek bych je však zmínil. Druhý způsob představuje přesný opak způsobu prvního, neboť klade maximální důraz na skutečnost. Odsud vycházejí všechny ty nové filmové vlny z 60. let, italský neorealismus, Formanovy první filmy, Nový Hollywood, ale i třeba Greengrassova rekonstrukce Let číslo 93, nebo úžasný britský dokument Senna, které vytáhly hřebík vražený do rakve skutečnosti – není hlavním a vlastně i jediným důvodem slávy těchto filmů právě ten vehementní, skoro až dokumentaristický příklon k naší realitě? Zcela nepochybně tomu tak bude. Nakonec proč také neustále „potlačovat nevíru“ v imaginární příběhy (základní pravidlo umění), když lze „zdůraznit víru“ v ty reálné. Zásadní problém je ovšem v tom, že valná většina filmových tvůrců si to neuvědomuje a neustále strhává své filmy k fikci. Tito tvůrci podobně jako ekonomové očividně nechápou známé krédo „šedivá je teorie, zelený strom života“, tedy fakt, že problémem nejsou precizní ekonomické teorie a chaoticky nepřizpůsobivá realita, nýbrž chybné teorie a realita v cajku. Není to tedy tak, že co teoreticky báječně funguje, v praxi nezřídka selže, ale spíš obráceně. Totéž se dá říct o fikcích, které za realitou vždy nějak zaostávají, jsou to jen takové konstrukty (třeba já z toho důvodu až na výjimky zásadně nečtu beletrii, ale pouze knihy faktu a auto/biografie, kupříkladu zralou životopisnou zpověď Bod obratu od Klause Manna stavím co do přesnosti a kvality bezmála nad vše, co pronesli o první polovině minulého století všichni ti krasoduchové). Vytvoření fikce také hrozně odčerpává energii (nikdo nemá nekonečný zásobník), kterou může tvůrce vycházející striktně ze skutečnosti investovat jinde, a tím navýšit výslednou kvalitu díla. ____ 3, Třetí způsob, jak natočit geniální film, nestojí ani na znacích, ani na skutečnosti, ale čistě na fikci. Sem patří všechny ty známé vymyšlené příběhy. Zásadní problém spočívá v tom, že natočit geniální film takto vyžaduje, aby byl tvůrce taktéž génius, jinak se mu dílo rozpadne pod rukama, což se také v 90% případů stává. Na rozdíl od předchozích dvou variant (znaky a skutečnost), které umožňují při troše štěstí a úsilí natočit geniální film i člověku, který geniální není - ani Mefistofeles nenabídl Faustovi tak skvělou možnost! Naproti tomu tento třetí způsob fikce je vyhrazen skutečně jen těm nejtalentovanějším, a v tom podle mého spočívá jedno z největších nedorozumění kinematografie – všichni točí fikce, ačkoliv na to nemají. ____ 4, Poslední možnost, kterak dát dohromady geniální film, se týká spíše budoucnosti. Souvisí s cíleným ovládáním diváka přes vysílání elektromagnetických signálů na přesně vybrané části mozku, o nichž se ví, že kontrolují určité funkce, což by mohlo vyvolat některé emoce (drážděním jiných oblastní mozku by bylo možné vyvolat vizuální vjemy a myšlenky), anebo naopak s cíleným ovládáním filmu tím, že se vynalezne nějaká nová a dokonalá filmová gramatika, která by byla s to produkovat filmy srovnatelná s abnormálně precizní druhou větou z Beethovenovy Deváté symfonie. Dnes se na něčem takovém skutečně pracuje, neboť se zjistilo, že všem lidem tiká mozek během sledování filmů zhruba stejně, takže ať jste chlap, dítě, černoch nebo republikán, ať jste takovej nebo makovej, existují určité intersubjektivní pilíře, které platí pro nás pro všechny. Alespoň to tvrdí nově se rozvíjející disciplína zvaná neuroestetika. Je sice pravda, že pokud se dnes zeptáte průměrného intelektuála, jak by ve zkratce shrnul výhled do 21. století co se kinematografie týče, nejspíše odpoví: digitalizace a 3Dčko, možná nějaký stylistický nebo vypravěčský trendy, vliv her a já nevím co ještě, a o neuroestetiku ani nezavadí, jenže bude to právě ona, kdo možná překope celý filmový jazyk, který se tu přes sto let utvářel. Spousta lidí vidí v takovéto kontrole filmové výroby a v manipulaci s diváky něco velmi nebezpečného, jenže to je omyl, protože jednak většina velkých tvůrců jako Kubrick, Fincher nebo Hitchcock jsou manipulováním diváky beztak posedlí a u svých děl vyžadují naprostou precizitu (i takový Tarkovskij nechal přetočit 2/3 Stalkera), druhak se taková manipulace a snaha „dostat“ diváka beztak v kinematografii už děje, děje se vlastně už od jejího vzniku, akorát není stoprocentní a pořád jí něco schází k dokonalosti, nakonec vznik filmu je stále velmi intuitivní a náhodný proces. Tolik tedy ke čtyřem postupům, jak vytvořit geniální film. Animák Na vlásku každý z nich dokonce odráží v jedné z postav – znaky lze vysledovat v princezně Rapunzel zajaté ve věži mimo realitu, skutečnost zosobňují její pragmatičtí a starostliví rodiče, geniálního tvůrce natáčejícího fikce zastupuje krásný princ a neuroestetiku manipulující nebohými diváky zlá čarodějnice. () (menej) (viac)
Bylo nebylo, z nebe dopadl na zem jeden paprsek slunce. A z toho kousku slunce vyrostla kouzelná, zlatá květina.... Hraje na kytaru, plete, šije, vaří, kreslí, uklízí, baletí, hraje šachy, šipky, vyzná se v hrnčířství a břichomluvě, vyrábí svíčky, ale hlavně, hlavně má asi tak kilometr dlouhý vlasy (který jsou její 3tí rukou). A taky ji bude osmnáct, což je ten pravý čas na rebeli (zdrhnout z věže) a malé dobrodružství! (vdát se)... Pohádka plná unylých písniček, ale i veselých postav, kterým (podle syna) vévodí kůňopes Maximus! Pro děti rozhodně zábavnější než pro dospělé. A nemůžu se ubránit dojmu, že ty Disneyovky jsou spíš pro holky! (?) Ale co, hlavně že spolu budou šťastni až do smrti! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Jsem pořadatel Disneyho diskoték. 2.) Zjistím, proč mi máti zakazuje chodit k holiči. 3.) Nevím, proč být nedůvěřivý(á), když mě dcera pošle na 3 dny pryč. PŘÍBĚH **** HUMOR *** AKCE * NAPĚTÍ * ()
BLU RAY - Krásná grafika, barvy, obraz a zvuk. Navíc pohádka milá a vtipná. A ten chameleon byl "Boží"! ()
Dlouhé vlasy, krátké vedení, těžká pánvička a lehká ironie. Rozkošná pohádka o kleci ze zlatých vlasů, v níž je bezbranná dívka Rapunzel vybavena kromě ošklivého jména i neobratnou ninjovskou taktikou, donebevolající naivitou a touhou najít si to své místo pod hvězdami. A zároveň pozná, že s milovaným člověkem po boku jsou hvězdy zářivější a svět barevnější, i když je to lump, co si ji vůbec nezaslouží. Nicméně v kontrastu s její matkou je každá bytost mužského pohlaví vysněným princem na bílém koni. :) P.S. Toho čmuchajícího psokoníka chci domů. (viděno v originále) ()
Nieje čo dodať, prekrásny romanticko-rodinný animák pre všetky generácie. Vynikajúci dej, pekná atmosféra, vynikajúci soundtrack. Rok 2010 patrí animákom. ()
Doposavad pravděpodobně největší odchylka od čehokoli, co si člověk s pojmem „bratři Grimmové“ spojuje. Jo, je to vykradený Shrek, jo, má to extrémně sporné myšlenkové jádro a plejádu zásadních vad, strukturních i pro disneyovky typických, jo, pokusy o ztvárnění manipulativní zneužívající matky vycházejí jen napůl a Locika kvůli tomu místy spíš než jako oprávněně se bouřící dcera působí jako infantilní spratek, jo, dozvíme se maximálně těžkotonážně banální „buď svůj a sny jsou to hlavní“, jo, hlavní postava se chová jako tele, a přesto za to nikdy nenese následky a jo, při pohledu na zacházení s Locičinými vlasy hrůzou plešatím, a stejně nemůžu jinak než být tím filmem tupě unešená. Vinu za to kladu skutečnosti, že v Tangled Disney představili svou nejlépe vystavěnou a nejvíc okouzlující romanci, která se vůbec poprvé přesvědčivě vyvíjí a které nemám nejmenší problém uvěřit. Rozhodně neuškodí, že romantická zápletka těží z mého milovaného žánru, hepburnovského střetu krajně protikladných povah, a že na zdejší mužský typ, skrytě citlivého, okázale vtipného cvoka, letím jak kočka na šantu. Takže gratuluju, Disney, úspěšně jste mi vymyli mozek. Snad jen kondicionér v tom mohl hrát větší roli, protože to množství roztřepených konečků a přelomených pramenů, které Locika zákonitě musí mít, je vpravdě astronomické. ()
Překrásná pohádka o překrásné blondýnce, které nemá jen dokonalý účes, ale její účes je i kouzelný :o) A jak to tyhle krásné dívky mají v životě jednoduché, tak ji ne osud, ani prozřetelnost, ale kůň (s duší psa) do cesty přivedl prince, který taky není ledajaký. Je to zloděj, který umí udělat tak svůdný pohled, kvůli kterému by mu nejeden chameleon pokřivil nos :o) Ale jelikož já nežiji v pohádce, můžu si plnit sen jen díky těmhle překrásným postavám (a jejich příběhem :o) Animace dokonalá, postavy vysoce sympatičtí a zaporáci antisympatičtí. Chameleon k sežrání (láskou)!! Děj nepřekvapující, ale vtipně, citlivě a originálně pojatý a to celé zabaleno příjemnými písničkami. Disney válí a to mi nikdo nevyvrátí!! Brzy si v ložnici vytvořím dětský koutek, pro sebe :o) ()
Reklama