Réžia:
Alejandro AmenábarKamera:
Xavi GiménezHudba:
Dario MarianelliHrajú:
Rachel Weisz, Max Minghella, Oscar Isaac, Ashraf Barhom, Michael Lonsdale, Rupert Evans, Homayoun Ershadi, Richard Durden, Yousef 'Joe' Sweid, George Harris (viac)Obsahy(2)
Píše se rok 391 po Kristu a Egypt se nachází pod nadvládou upadajícího římského impéria. Násilné, náboženské nepokoje pronikají ulicemi Alexandrie až za brány slavné městské knihovny. V jejích zdech zůstává uvězněna i vynikající astronomka a filozofka Hypatia (Rachel Weisz), která je i se svými věrnými stoupenci odhodlaná knihovnu bránit. Dva muži jsou ale odhadláni bojovat nejen o záchranu veškeré moudrosti antického světa, ale také o lásku krásné Hypatie. Vtipný, bohatý a privilegovaný Orestes (Oscar Isaac) a Davus (Max Minghella), mladý otrok, který se zmítá mezi tajnou láskou ke své paní a vidinou svobody, kterou by získal, kdyby se přidal k nepřátelským křesťanům… Film Agora vypráví nejen o moudré Hypatii a jejím životě, ale také o době, kdy ze starověkých chrámů odcházeli staří bohové a nastupovala nová náboženství. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (766)
Výborný a silný film, ktorý je priamo úmerne výpravný a inteligentný. Obsahuje viacero rovín, od emocionálnej, filozofickej, teologickej až po historickú a faktografickú. Som rád, že Amenábar natočil Agoru na základe výkladu historických pilierov, že ostáva nestranným a necháva diváka so svojimi pocitmi a úvahami. História (a film) ukazuje, že za všetko zlé môže len a len chamtivosť,malosť a plytkosť človeka, ľudí, ľudstva. Btw zaujímalo by ma, či sa tvorcom vrátia vynaložené investície, ktoré predpokladám neboli malé. ()
Wikipedie: ( poslední věta ) Prozatím posledním zpracováním Hypatiina osudu, nijak nevybočujícím z poněkud zkresleného legendárního pojetí hlavní postavy, je film Agora z roku 2009 režiséra Alejandra Amenábara. Podrobnější informace: http://cs.wikipedia.org/wiki/Hypatia_z_Alexandrie ()
Myslím, že tento film má tak vysoká kladná hodnocení jen proto, že je silně protikřesťanský - což je dnes in a cool. O církev se každý rád otře, protože oni se křesťani ani nijak nebrání a nechávají do sebe šít, asi už z podstaty věci. (Navíc film v historických reáliích těžce pokulhává, a to třeba právě u křesťanů, kteří své nauky převzali právě od pohanů a z dob antiky). U tohoto filmu se povedla výprava, i když se nemůžu ubránit pocitu, že seriál Řím měl všechny ty stavby a uličky podstatně působivější a zajímavěji udělané. Charakteristika postav je ale minimální, kromě pár deklamovaných frází chybí jakýsi hlubší vhled do světa představených postav (srovnejte třeba s Ecovým Jménem růže). Pár všeobecných historických informací celý film nakonec skutečně nezachrání. Celé je to hodně posazené na vizuálu, psychologii, ani pokus o ni zde nehledejte. Ti křesťané se v Agoře neobjevili asi jen tak z nebe spadlí, ale žili dlouho po boku dalších lidí. Takže spíše byly zajímavé konflikty bývalý kamarád, přítel, manžel, manželka, a každý věří v jiného boha... http://www.dvdextra.cz/dvd-recenze/agora.html ()
4* za Amenábarove umenie, predovšetkým krásnu vizuálnu stránku. A piata za myšlienku, aké je zvrátené, že jediný človek, ktorý nesklopí hlavu pred náboženstvom ale chce vedieť ozajstné odpovede a dívať sa hore na hviezdy, je hoden ukameňovania. Film o počiatkoch kresťanských zločinov. ()
Amenábar natočil film hlavou, ale ne srdcem. Film, který na diváky mohl mít podobný emocionální dopad jako naše Kladivo na čarodějnice, se spokojil s hodnocením, že křesťani byli (jsou?) podobná šovinistická a do sebe zahleděná banda jako dnešní tradiční muslimové. A ačkoliv nám to tvůrci cpou polopaticky do hlavy, ve středověku jsme nepřišli o starověké vymoženosti a moudrost jenom kvůli křesťanství, ale třeba i kvůli stěhování národů (a na vině je samozřejmě i lidská přirozenost sama o sobě). Co se ale Agoře upřít nedá, to je vynikající první část. Na druhou stranu je potencionálně velmi emotivní příběh podaný jako z učebnice a postavy jsou buď moudré a pasivní nebo jenom zástupci tupého stáda. ()
Opravdu jde o velice zajímavý emocionální historický film, který mne ve své podstatě a především díky surovosti zaujal, ale jak už zde někteří jiní uživatelé uvedli i já se u něj v určitých chvílích nudil. Vím, že ta doba nebyla růžová, ale jakožto nevěřící pořád nedokážu pochopit, jak může náboženství ( a nejen křesťanství) strhnout tolik lidí k masovému vyvražďování (dokonce i svých bližních) a to nejen kdysi, ale dokonce i dnes. Taky bych v životě nepoklekl ani před papežem, biblí či nějakým duchovním. Raději dostat šutrem do hlavy, než jít proti svému přesvědčení. Po historické stránce co se postavy Hypatie týče, jsem byl unešen a Rachel Weisz předvedla skvělý výkon. Pokud jde o počáteční krvavé sváry, tak se všichni ti bezmozci měli vymlátit hned na začátku a mohl být od nich pokoj. Křesťanství je nejnebezpečnější sekta, která tu kdy byla ( a je) a i se svým bohem mi může…60% ()
Tohle hodnocení mě hrozně mrzí, protože Agora vypadá nádherně. Opravdu. Tak skvělou a důvěru vzbuzující výpravu, včetně samotné architektury jsem dlouho neviděl. A je mi vcelku jedno, jestli to bylo celé pouze digitálně vytvořené, protože když to jednoduše není poznat, tak se ani nemá cenu tímhle zaobírat. Prostě skvostné prostředí. A zároveň mě i mrzí to, jak jsem vnímal celkový příběh, jelikož musím dát za pravdu těm, kteří tu tvrdí, že se jedná o inteligentnější biják, který necílí na toho úplně běžného diváka. Téma hledání pravdy o zákonitostech planet na pozadí boje několika náboženství zní vlastně hrozně zajímavě. Takže, ač vlastně chválím na tomhle filmu téměř vše, je nadevše paradoxní, že mě samotné postavy a jejich vzájemné interakce absolutně nezaujaly a absolutně ve mně nevzbudily jakýkoliv zájem o jejich osudy. A to pak může být zbytek filmu sebelepší (ach ty nekonečné nájezdy z vesmíru až na agoru a naopak, na to bych mohl koukat pořád), ale nikdy se mi hlouběji nezavrtá do hlavy a nedá mi to emocionální uspokojení, které od většiny filmů očekávám. 6/10 ()
Jeden z nejzajímavěji pojatých historických snímků za poslední dobu. Po všech stránkách propracovaný film. Fenomenální výprava. ()
Po kostýmní a výpravné stránce bezchybné dílo, nicméně po obsahové by to chtělo zkrátit. Sledovat Rachel Weisz zaníceně mudrovat o vesmíru může zaujmout patrně jen opravdové nadšence - buď obdivovatele samotné herečky nebo astronomy, fyziky a jiné vědce. Napínavé scény se střídají s hluchými a nudnými, navíc přiznávám, že v této části historie nejsem příliš zdatný, takže jsem až téměř do konce měl zmatek v tom, kdo s kým a kvůli jaké víře bojuje :-) ()
Asi bol zámer, vyrozprávať to takto a i keď by mi k tejto téme sedela trochu náročnejšia, vrstevnatejšia forma, ťažko hľadám námietky. Len by ešte chcelo zabezpečiť distribúciu do škôl, aby to videli všetci. Ako edukatívna pomôcka na hodiny etiky (filozofie, histórie) či podnet na diskusiu ideálny materiál. Čiste teoreticky aj na hodiny katolíckej výchovy. Keď vyjde DVD, pozerám znova, už len kvôli obsahovej ojedinelosti. ()
Wow! Som dojatá. Už dávno ma film po emočnej stránke takto nevyžmýkal. Rachel mám veľmi rada a tu sa mi páčila, ale aj tak ma najviac dostala postava Orestesa, ktorá bola na začiatku neznesiteľná a ako sa počas filmu vyvíjala, prirástla mi k srdcu. Ničenie Alexandrijskej knižnice bolo pre mňa až fyzickým utrpením (asi to má niečo dočinenia s tým, že si tak vážim knihy) ale najsilnejšie ma zasiahol záverečný stret Agory a Davusa. Plakala som, ale bola som za to vďačná. (FK Nostalgia, 27.1.2011) ()
AŽ MĚ Z TOHO VŠUDYPŘÍTOMNÉHO FANATISMU ZAMRAZILO. jinak max a stejne tak i Rachel podovají bravůrvní výkon. a jak už řekl janek, takle propracovane kulisy jsem už hodně dlouho neviděl ()
For ME 74% ()
Není to jen příběh o náboženské nesnášenlivosti, ale taky o mužském šovinismu, ješitnosti a hlavně lidské blbosti. Efektní velkolepé záběry, výborná Rachel Weisz a nádherný soundtrack. Poklona Amenábarovi, že se tohle odvážil natočit. Z technické stránky bych vytkla použití průvodních titulků ve světlé barvě na světlém pozadí, skoro se to nedalo rozluštit. ()
Velkolepý a přitom decentní až komorní španělský historický film z egyptské Alexandrie z přelomu 4. a 5. století našeho letopočtu, točený na Maltě s anglicky hovořícími herci. Ta angličtina mě zprvu zmátla, měl jsem za to, že se jedná o americký snímek a celou dobu se podivoval nad tím, jak mohl v Hollywoodu někdo natočit něco tak úžasně nehollywoodského. Film je totiž prostý všech obvyklých křečovitých pokusů o akčnost nebo lovestoryovitost za každou cenu a k tomu účelu překrucování a prznění ("vylepšování") historických faktů. Je to nekomerční film s filosofujícími dialogy a navíc s pompézní výpravou, takže dílo je nejenom chytré, ale i estetické... stejně jako i Rachel Weisz v roli Hypatie. Zájemcům o hlubší informace o Hypatii, o její život, myšlenky i historická fakta, doporučuju velice zdařilou a podrobnou stránku v české Wikipedii. ()
Emocionální filmová rekonstrukce poměrů v tehdejším římském impériu, které bylo dlouhá léta rozdělováno náboženstvím. Agora je velmi zajímavou studií o tom, jak bylo na člověka nahlíženo z hlediska jeho vyznání a víry a ne podle jeho zkušeností, inteligence nebo přínosu pro společnost. Bohužel i v dnešní době lze stále nalézt mnoho takových paralel. Amenábar nepřestává překvapovat. 90% ()
Atmosféricky nádherné drama z konce 4. resp. začátku 5. století, kdy antický svět umíral a vlády se ujímalo fanatické křesťanství. Hypatie z Alexandrie, v podání úžasné Rachel Weisz, tady v této bouřlivé době představovala jakýsi maják, k němuž se stahovaly zbytky svobodomyslných lidí. A to se představitelům křesťanské církve nemohlo líbit. Ani se nedivím, že katolická církev opět křičí na protest. Amenábar nepředkládá antické křesťany v pozici těch pronásledovaných, ale naopak z nich dělá honící psy a jednoho z katolických svatých, Cyrila Alexandrijského, staví do čela smečky. Může se to zdát trochu přehnané, ale jsem toho názoru, že tady se k nim režisér zachoval ještě shovívavě. Víc podobných záležitostí, které bortí zažité a falešné mýty, 90% ()
Agora je film dvou tváří a dvou polovin.Vypráví o jedné z největších filozofek Hypatii (skvělá,ale trochu upozaděná Rachel) a jejích osudech na pozadí náboženských konfliktů.V první půlce filmu jsem obdivoval,jakým způsobem je všechno skvěle natočené,nablýskané,ale bohužel silně chladné.Druhá půlka,tedy po zničení Alexandrijské knihovny,to je jiná kávička.Důležité postavy projdou značně odlišným vývojem,který bych u nich vůbec neočekával,konflikty nabírají na obrátkách a všechno začne dostávat tragičtější nádech.Nechybí výtečné klidnější scény,jako objevování elipsy,to nejsilnější se ale odehrává v poslední desetiminutovce,kdy u mě konečně začal pracovat nejen rozum,ale i emoce,díky čemuž závěr Agory řadím k nejsilnějším,které jsem v poslední době viděl.Naprosto úžasný herecký výkon podal a velkou zásluhu na 'probuzení' Agory ve druhé polovině má mně dosut neznámý Oscar Isaac,který ze svého sebevědomého,ale často pochybujícího a nejistého Oresta dokázal vyždímat maximální hloubku a troufám si tvrdit,že z něj něco bude.Jako celek je Agora filmem,který mě úplně neuhranul,ale myšlenkami,které hlásá,mě donutil k zapřemýšlení nad nimi.K tomu je režijně naprosto precizně zvládnutý a technicky bravurní.Pohledy z vesmíru,které divákovi dávají tak trochu božskou perspektivu,jsou úžasné,stejně jako všechny ty přelety nad Alexandrií.Film,který rozhodně doporučuju.Rozhodně má co říct. 80 % ()
Naprosto komplexní dílo. Amenábar si Hlasem moře nasadil laťku strašně vysoko a ačkoli Agora je z úplně jiného soudku, podařilo se mu ji minimálně vyrovnat. Záběry z kosmu v kontextu s dějem, mimochodem i z historického pohledu velmi vkusně zpracovaným, filmu dodávají dost transcendentální nádech... Zoom z orbitu Země až do Alexandrijské knihovny mě totálně odrovnal, ...stejně jako závěrečná scéna s několika retrospektivními záběry, které fungují stokrát lépe než devadesát procent romantických filmů, co jsem kdy viděl. Jediné negativum tak spatřuji v lehké počáteční nevýraznosti některých postav, ale nakonec se v tom dá zorientovat víc než dobře. Amenábar se dotknul Slunce a zároveň se neuchýlil k mainstreemu, takže dobře vás, kdož jste TO nedocenili! ()
Je až k smíchu (kdyby to nebylo k pláči), jak se i historie lidstva motá v kruhu. V alexandrijské křesťanské komunitě docházelo přesně k tomu, před čím varoval sv. Pavel ve svých listech, a tak bratrstvem starověkých streetworkerů začala cloumat pýcha se svou blízkou příbuznou - arogancí... a žádný charismatický zastánce pravých křesťanských zásad zřejmě nebyl právě na skladě, v čerstvě uznaném státním náboženství se tak začalo formovat podhoubí kariéristů, zneužívajících víru (a neznalost, jakož i nedostupnost ověření si biblických myšlenek a zásad) nově obrácených křesťanů k upevnění moci, a bohužel, i té politické, a z ní pramenící obhajobu svých zlých skutků. Již úvodní fanatická velkohubost Ammoniova naznačí, že se cosi stalo s ideály prvotní církve a události věcí příštích utvrzují nastupující mocenský trend. Hypatie Alexandrijské je mi upřímně líto (o to víc, že její smrt nebyla zdaleka tak romantická, jak by si jistě přál nejen Alejandro Amenábar), ač k vědátorkám jejího typu nechovám kdovíjaké sympatie, což lze částečně přičíst mé vlastní neschopnosti cokoliv vykoumat, zvlášť ve světle vzpomínek na rovnicové testy z matematiky, ve kterých jsem docházela k závěrům, že rovnice nemá řešení... třeba i u čtyřech z pěti! Nicméně obdivuji zanícení, s jakým toužila odhalit tajemství vesmírného řádu, na druhou stranu se nedá říct, že bych díky tvrzením, rovnajícím se jistotě ohledně fungování sluneční soustavy byla šťastnější, ačkoli nelze zapřít i jiné výhody, například, že při zatměních zpravidla nebývám k smrti vyděšená. Abych se dostala k snímku samotnému... Dobrý film, bez silných tendenčních prvků, k zamyšlení nad dějinami i nad námi samotnými, nad lidskou touhou pronikat tajemství, která nás obklopují, jakož i jemně navádějící k poučení z krizových vývojů lidstva... když se vrátím na začátek komentáře - vždyť jsme se téměř nikam neposunuli (viz stěžejní věta prefektova: "Jak jsem byl naivní, když jsem se domníval, že jsme se konečně změnili.")! Ještě stále kácíme (a zase stavíme) sochy, ničíme díla, boříme stavby, pálíme knihy... a vždy ve jménu něčeho, o kolik krásy a moudrosti bychom byli bohatší, je opravdu až směšné, jak se zas a znova stávají z honosných míst chlévy, vojenská skladiště nebo prostě jen ruiny... Proč máme potřebu stavět nové a nové skulptury "velikánů", jimž se potřebujeme tak nutně klanět a které mnohdy nepřežijí ani jednu generaci... něco nám evidentně schází, že by Bůh? A stejně jako jindy, stále se profilují noví vykladači svých potřeb a zájmů, provokatéři, falešní proroci a velkohubí kazatelé pravdy. Naděje, ta ovšem zůstává. Ideály prvních křesťanů se vytrácely, ale vždy je někdo dokázal vracet zpět, třebaže bojem oslabené, důkazem budiž přežívající dvoutisíciletá norma, pilíř evropské civilizace, a ač mnozí místo stvoření vzývají mocný horký pšouk a Darwinovu teorii (podtrhuji teorii), já tvrdím, že to podstatné, co nám křesťanství přineslo, máme už vepsané do genofondu. Nu a co se mezitím stalo s Alexandrijskými? Až na koptské výjimky si za udržování folklórních prvků jako kamenování a řezání hlav cirka dvě stě let počkali na náboženství nové a jestli neumřeli, žijí tam dodnes. Tedy někteří. A Židé? Tak ti jsou stále v exilu. Až do konce věků, pravil Cyril. Jinak slušná výprava, hudba i obsazení... až na toho gymnazistu, který ztvárnil syrénského biskupa. () (menej) (viac)