Réžia:
Paolo SorrentinoScenár:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
Teho TeardoHrajú:
Toni Servillo, Anna Bonaiuto, Flavio Bucci, Carlo Buccirosso, Giorgio Colangeli, Fanny Ardant, Piera Degli Esposti, Nuot Arquint, Massimo Popolizio (viac)Obsahy(1)
Štylisticky vycibrený portrét muža, ktorý vstúpil na politickú scénu Talianska v roku 1946 a nikdy z nej celkom neodišiel. Giulo Andreotti, kresťanský demokrat, bývalý sedemnásobný predseda vlády, minister zahraničných vecí a doživotný senátor sa nevyhol obvineniam z korupcie a kontaktov s mafiou. V roku 2002 bol odsúdený za podiel na vražde Mina Pecorelliho, novinára, ktorý poukazoval na Andreottiho kontakty s mafiou a väzby na únos a vraždu bývalého talianskeho premiéra a Andreottiho straníckeho kolegu Alda Mora. Na základe premlčania zločinu však bol napokon oslobodený. Prezývku Il Divo (Božský) získal vďaka častému prirovnávaniu ku Gaiovi Iuliovi Caesarovi. (RTVS)
(viac)Recenzie (192)
V podstatě výborný film, stojící především na fantastické Sorrentinově režii (kamera, zvuk, hudba, všechno..) a Servillově "flegmatickém" výkonu v roli hlavního protagonisty (přestože se o Andreottim dozvíte vlastně jen to, že o něm nikdo skoro nic nevěděl). Na druhou stranu mnoho postav, mnoho náznaků, odkazů a ne vždy dostatečné vysvětlení souvislostí v ději. A právě tady asi řada diváků narazí, jako ostatně ve většině filmů věnujících se politickým záležitostem/událostem v zemi, kde jste nikdy nežili, nebo které nejsou hodny hodin dějepisu. Kdo má o italské politice dané doby trochu přehled, užije si film daleko víc (vzhledem k výše zmíněnému nic překvapivého). A zřejmě kvůli tomu, že o ní něco málo (vážně, expert nejsem) vím, neodpustím si jednu zásadní výtku, a sice výběr období. Jakkoli nejsem fanda rozsáhlých životopisných snímků zachycujících nějakou osobnost od útlého dětství až do smrti (viz Eastwoodův J.Edgar) a preferuju podobný "epizodnější" přístup (např. Mannův Ali), tak zrovna u Andreottiho bych rád udělal výjimku, resp. rozšířil či změnil časové období. Italská poválečná politika je nesmírně zajímavá záležitost plná kontroverzních momentů a Andreotti byl při ní na všech možných pozicích (ministr vnitra, obrany, zahraničí, premiér..). Bohužel, film se zaměřuje až na konec dlouhé etapy dominance Křesťanské demokracie v 90. letech, kdy začaly ony soudní "čistky", přičemž asi nejzajímavější je linka s mafií, tak geniálně uvedená na začátku filmu. A přitom třeba v 60.-80. letech je sakra z čeho vybírat: vyšetřování smrti Enrica Matteiho, tzv. olověná léta a levicový/pravicový terorismus, strategie napětí, Operace Gladio, role neofašistů, Andreottiho zahraniční politika apod. Řada ze těchto témat je buď jen zmíněna, naznačena, či úplně vypuštěna (i když by si samy o sobě zasloužily, nebo už zasloužily, samostatný film). Zajímavý by byl i náhled do Andreottiho vztahu s De Gasperim. Zkrátka je toho v jeho kariéře hafo, co by myslím bylo daleko vděčnějším tématem ke zpracování, tak snad se na to někdo schopný někdy vrhne. Ale jinak bez námitek, filmařina par excellence. ()
V polovině filmu už jsem byl z těch všech jmen docela zmatený a děj už sledoval spíš intuitivně, ovšem forma mě nadchla. A parádní hudba, Faurého Pavane potěší vždycky. ()
100% ()
Toniho Servilla jsem v tom přestrojení na první pohled ani nepoznal. Film je dokonalý, ale hrozivý. Ta obrovská moc, která je svěřována politikům, je největší současné nebezpečí pro celou planetu. A přitom dobře víme, jací lidé do politiky vstupují... ()
Vynikající portrét ikony italských křesťanských demokratů. A hlavně neotřelá reflexe doby, která je pro Itálii podobně temná jako pro nás období bolševické zvůle. Dynamika filmu je fascinující a přestože Giuliu Andreottimu je dneska přes devadesát, film o něm je v dobrém slova smyslu moderní. Skvělý výkon Toniho Servilla nepotřebuje dalších komentářů. Italská politika (a její zákulisí) a vlastně politika obecně je zde odkrýváná v celé své kontroverznosti. Andreottiho teze, že Alcide DeGasperi chodil do kostela promlouvat s Bohem, kdežto on chodit rozmlouvat s kněžími, protože ti na rozdíl od Boha jsou voliči, mluví za vše. A ještě jedno je třeba zmínit - hudbu. Fascinující mix od Sibelia, přes Vivaldiho, hlavního autora hudby k filmu Teho Tearda až k drtivému konci německých Trio a jejich hitu Da, da, da... Prostě z mého pohledu výborný film. ()
"Malé neresti ma nelákajú..." Film o politikovi, o ktorom som doteraz vôbec nepočul, natočený tak dokonale, že by som ho išiel voliť hneď zajtra. V záplave neznámych mien som sa samozrejme strácal, ale čo na tom, keď dôležité bolo iba jedno z nich - Andreotti. ()
Pro mě osobně zklamání - na můj vkus trochu přespříliš "italsky" přepjaté, plné okázalých kameramanských gest a exteriérových exhibicí, za kterými se úplně vytratil příběh. Andreottiho si ještě trochu pamatuju z televizních zpráv a jako vyšinutý robot na mě nepůsobil, Servillův herecký projev ano. Nepřehledné, přelidněné, špatně stravitelné... například s duelem FROST/NIXON se dle mého soudu vůbec nemůže rovnat. 40 %. ()
Filmů u kterých otevírám hubu úžasem už.... no prostě už nejsou. Tohle je výjimka. Nebudu popisovat proč. Prostě jsem na to čuměl s hubou otevřenou. ()
Nastudujte si fakta o Andreottim, o jeho skandálech, o době kdy byl v politice. Potom si pustťe tento film a nepochybně to pro Vás bude zážitek. Já jsem opomněl studium a rovnou jsem se podíval. Výsledek? Ztratil jsem se hned na začátku. Obrovské množství jmen a informací bez předešlých vodítek nebo nějakého úvodu. Ztráta orientace a bezmocnost byla logickým následkem. Sorrentino natočil ultimátní politický snímek pro znalce. Znovu se jedná o obrazově a hudebně neskonale kvalitní dílo, kterému dominuje střih a kamera. Kromě toho, musím poznamenat, že jde o film chladný jako kostka ledu - žádné překvapení. Společný rys všech Sorrentinových filmů. Doufám, že se pán umělec někdy nerozhodne natočit film o lásce. To bych asi nedal. 5/10 ()
Další novodobý italský film zajímavý jen jako dokument, ale s absencí nosného příběhu a pointy. I jako autobiografická freska by to bylo velmi zlomkovité. Velmi přesná je karikatura moci a mocných. ()
Skvělý politický thriller, formálně vytříbený, člověk by ani nečekal, že se dá z tématu politiky vykřesat tak zábavný a energický mafiánský příběh, který osciluje někde mezi Kmotrem a kvalitním akčním filmem. Jen těch informací je už možná tolik, že se v tom neitalský divák topí. Chápu, že všechny ty kauzy jsou v Itálii určitě hodně profláknuté, ale aby se v nich aspoň základně orientoval i cizokrajný divák, to dá fůru práce. ()
Na to, akými cenami je tento snímok ovenčený a vzhľadom aj na recenzie, som dosť sklamaný a asi som čakal trošku viac. Servillovi sa nedá prakticky nič vyčítať a zahral to bravúrne, avšak celkovo poňatie a réžia filmu bola taká akási neotesaná s minimom emócií a charakter hlavnej postavy vykreslený až moc profesorsky bez štipky nápadu. Videl som už omnoho viac lepších snímkov v danom žánri, preto u mňa len priemerné hodnotenie. 55 % ()
Film jen pro velmi poučeného diváka, protože tomu, který se v italské politice konce období první republiky příliš či vůbec neorientuje, nedá nic zadarmo. Začátek 90. let a VII. vláda Giulia Andreottiho je totiž fascinující součást moderních italských dějin. Výkon Toniho Servilla a scenáristicko-režijní perfekcionismus Paola Sorrentina tradičně jedinečné. ()
Formálně fantazie. A i neformálně je to božsky inspirující film. ()
Sexy progresivním stylem natočená politicko-mafiánská pasáž života sedminásobného italského premiéra, vhodně podtrhnuto rockovou i klasickou hudbou. Těch jmen a propojení je neskutečná záplava, ale i jen z toho co sem pobral (jsouc pekelně unaven), je to skvělé + "no řeknu ti Radime, až takhle někdy bude klid, víš, že bych si to s chutí poslech znova!" [90%] ()
99% Skvěle natočený film, především výborná kamera a střih. Občas odlehčené nějakým popíčkem.. ()
Bez znalosti italských reálií té doby zbytečně ztracené 2 hodiny. Absolutně jsem nevěděl o čem je řeč. Servillo byl ale dobrý. ()
Ti amo Paolo! Ďalší skvelý Sorrentinov film nás prenesie do dlhotrvajúcej politickej éry Giulia Andreottiho, čo je pre mňa ako milovníka politických trilerov prvý dôvod pre udelenie plného počtu hviezd. Ostatné dôvody je snáď škoda vymenúvať, no pre úplnosť to zhrniem do jednoduchého tvrdenia. Sorrentino je génius réžie, podmanivého vizuálu, remeselne bezchybných filmov a najmä je skvelý rozprávač a scenárista. Vyzdvihnúť treba skvelý herecký výkon Toniho Servilla a jeho vysokú charizmu. Servillo je u Sorrentina zárukou podobnej hereckej kvality, ako Christoph Waltz u Tarantina. Samotný dej filmu je mimoriadne zaujímavý a pre ľudí nad 30 rokov, ktorí sa môžu ešte prehlásiť za pamätníkov Andreottiho éry, bude myslím aj prehľadný. Dotýka sa samozrejme známych káuz, ako je únos a vražda Alda Mora, či významné súdne výpovede "zamestnancov" Cosa Nostra typu Tommaso Buscetta, ktoré svojho času plnili stránky printových médií. Každopádne po vzhliadnutí Servillovho podania si meno Giulio Andreotti už určite zapamätajú aj mladší. Päť hviezd pre pánov Sorrentina a Servilla! A ešte zaujímavosť: Andreotti sa tohto filmu dožil, keďže zomrel v roku 2013. ()
Prepnem program na snímok Il divo a nechápem... zo začiatku som mal pocit, že pozerám nejaký konšpiračný film, potom to prerástlo do nejakého dokumentu, potom nám režisér ukazuje kto je kto... neskôr tancovali a výjavy príbehu boli skôr podobenstvom ako reálnym príbehom. Znechutene vypínam televízny prijímač. ()
První hodina hraje na notu temného thrilleru, který hází jednu ironickou hlášku za druhou (pro mě stejně největší ironií bylo, že mě během sledování strašně bolela hlava) a kde Sorrentino exhibuje svůj nadnesený styl natáčení. Ve druhé hodině, kdy se vyloží karty na stůl (a to ještě velmi hektickým způsobem, kdy jsem musel několikrát přetáčet) se z Il Divo stane boj o a v Andreottim a vlastně film doveze do jasné škatulky v divákově mozku s nadpisem ''zajímavý film''. ()
Reklama