Réžia:
Tomáš MašínScenár:
Tomáš MašínKamera:
Karl OskarssonHudba:
Filip JelínekHrajú:
Kryštof Hádek, Karolina Gruszka, Jan Kraus, Martin Huba, Ľuboš Kostelný, Táňa Pauhofová, Miroslav Krobot, Matěj Ruppert, Kristýna Janáčková, Jiří Bábek (viac)Obsahy(1)
Píše se rok 1947 a doba přeje smyslnosti, extravaganci, humoru a nekonečnému očekávání. Ivanu Heinzovi, pohlednému dandymu a vtipnému provokatérovi je právě devatenáct. Utíká z domova, aby se vydal na nekonvenční pouť oslavující svobodu a umělecké ideály. Žije přítomným okamžikem, obdivem k surrealismu a krásným ženám. Život se zdá být báječný, pokud ho vychutnáváte v cigaretovém kouři, lehkém opojení likérem a po boku fascinující, krásné a zkušené ženy. Ivan píše básně a vrhá se nadšeně do zničující romance s nezávislou a bisexuální Janou. Akční život plný inspirujících erotických her, hádek, výbuchů smíchu, dobové taneční hudby, ale i dramatických politických změn, prožívají čerství milenci naplno. Komunistický režim však začíná ukazovat svou represivní tvář. Ale Ivan a Jana jsou jako lehkonozí tanečníci na ostří žiletky. Není důležité, co bude zítra. Důležité je, co je teď a jak silně mne dokážeš milovat! Vyhýbají se povinnosti pracovat, spřádají fantastické plány do budoucnosti, živí se drobnými krádežemi a plánují útěk do Paříže. Střet s mocí však přichází tvrdě a nečekaně… (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (526)
Takhle vypadá profesionální práce, vážení. Skvělí herci (Karolina Gruszka v dabingu Táni Vilhelmové vládne a i ten slaďouš Hádek jde), dokonalé kostýmy a kulisy, peníze které jsou skutečně vidět, davové scény co nejsou k smíchu a hlavně to napsal a zrežíroval někdo, kdo opravdu umí. ()
Vizuálně pravděpodobně nejhezčí český film vůbec. Obsahově ovšem utopený ve filozofických básničkách a snaze být revoltní, i když ani trošku není. ()
Tak nevím. Dobrý nebo blbý? Těšil jsem se na film o Bondym z doby kolem Prosraného Února a on tam nějaký Dicaprio důležitě deklamuje Bondyho verše (nehledě k tomu, že Franková byla hodně "zestetizovanou" podobou Krejcarové). A nastojte: za celou dobu ani jedno pivo! Nicméně mě ten kluk bavil a protože jinak to bylo výborný, rozhodl jsem se vysrat se na Bondyho (ostatně co já vím, jaký byl v sedumnácti?) a věřit Heinzovi. A stálo to za to. Tedy aspoň první půlku. Ta doba tragické 3. republiky opravdu nebyla vystižena zrovna věrně, ale nešť. Diskutující bohémové, "zvrhlí umělci", večírky, surrealismus, revoluce - bylo snadné uvěřit této úzce nasvícené hře reality a fikce, bylo velmi povznášející sledovat právě to, co si autor z této vroucí doby vybral, chtělo se mi volat "ano, jen houšť!". Bondy je mrtev, ať žije Heinz. Navíc na pozadí výborných dobových obrázků, a aspoň náznaků stahujících se mračen - pokud už nějaké náznaky čehokoli byly, tak všechno hezky a působivě udělané. (Problém mám spíš s tím, co tam všechno nebylo.) No ale zhruba tak od propuštění z psychiatrie to ztrácelo šťávu. Téměř výlučné zaměření na vztah Heinze s Frankovou mě brzo přestalo bavit. Samotné to nebylo moc zajímavé (jakkoli v první půli jejich vztah zajímavý byl) a zaslechnout v tom cokoli jiného se moc nedalo. Jakási nepodařená romance v hnízdečku obehnaném ostnatým drátem. Co se kurva děje venku? Kam všichni zmizeli? Osvěžením byl výlet do Vídně. Dosti působivé - z toho megalágru najednou v křesle v šantánu s vědomím, že za chvíli musí jít přes čáru zpátky. Pomoc někdejšího (ne)přítele estébáka mě v tomto filmu nějak nedojmula. Musíme si pomáhat? Naopak výborný fór byl, jak Heinz u výslechu mluví o svém plánu zlikvidovat Trumana otrávenými blechami. Bondy totiž ve svých pamětech popisuje, jak tohle nabízel na západní straně proti Stalinovi. Tumáš Mao! Jenomže v tu dobu už nebyl ani Bondy, ani Heinz, ale zbýval mi tam opravdu jen ten Dicaprio. Přes výslechy, hrozbu kriminálu a záchraně v léčebně se Dicaprio dostává k závěrečnému "jít si svou cestou" - v této fázi už jsem to tomu Heinzovi prostě nevěřil - ne proto, že by "hrdina zklamal". To film zkolaboval. Naopak mě upřímě dojal pohled z Paříže - což nebyl zrovna ten efekt, který jsem od tohoto filmu očekával. Nejenže to skončilo slaďákem, ale dokonce mě to jako slaďák dostalo. Hovno svou cestou! V celku jsem rád, že tento film vznikl, že někoho vůbec napadlo vzít tohle téma a udělat si ho po svém, pohrát si s tou dobou, navíc s použitím Bondyho. Ale jestli se na to podívám někdy znova, první půlka mi bude stačit. Dost se mi líbil Kraus (to neříkám proto, že by se mi ostatní nelíbili, ale spíš jako úlevu, že byl opravdu dobrý). Pan Huba jako otec byl nenápadný, ale bravurní. Ostatní herce nehodnotím, protože mi prostě splývají s postavami. Takže asi dobrý. Strašný zvuk. Líbila se mi muzika, i když tam moc nepatřila, ale to bych bral jako autorovu licenci. Naopak závěrečnou píseň si měl odpustit. ()
Zmateně a nezáživně natočený film, který se snaží u diváka vyvolat intelektuální orgie nejvyšší kvality. To se ale nedaří a vyvolává leda tak krajně otravnou nudu. ()
Ačkoliv titulky hlásají inspiraci tvorbou Egona Bondyho, nemusíte se s ní nijak blíže seznamovat. Snímek existuje sám o sobě, nestaví zase tolik na příběhu, jako na originalitě zpracování a vizuální podobě. Pro milovníky nových postupů v české kinematografii povinnost, pro odpůrce rádoby frajírků sebevražda. ()
Kryštof Hádek ( coby Ivan Heinz ) pronáší: s něžnou opatrností prdím, abych se neposral. JÁ s něžnou opatrností slova volím, abych následný komentář k snímku neposral a plitce nevyzněl. Také říká: je mi jedno jestli vyhrávám nebo prohrávám.....prostě si chci zahrát! Já osobně už mám raději ty výhry, ale když je vám náct, nejdůležitější je opravdu " HRÁT ". Přiznávám, prvních 20min jsem měl se snímkem ( i Kryštofem Hádkem ) velký problém a nevěděl, jak si k snímku najít cestu a jeho variaci na Egona Bondyho jsem mu ani na okamžik nežral. ALE od momentu návštevy na večírku a jeho " přednesu " : ....alespoň to zkusili, musíme vyrušovat. Načechrat lidem to jejich prděníčko... si mě snímek ( Kryštof Hádek ) získal a přes pár drobných zaškobrtnutí si mou pozornost udržel až do konce. Výsledkem je tak poměrně zdařilý výlet do 50. - tých let , který by sice mohl jít ještě mnohem více pod povrch ( k jádru problému ), nicméně např. při větě Martina Huby: ty tvoji " Češi u kamen "dokážou být pěkné svině, tuhne krev v žilách a zároveń nemůžu říci, že bych se nudil a neužíval si to. A TO se cení. Stejně jako zde ta vyobrazená konfrontace bezstarostného mládí narážející na krutou realitu je podaná naprosto věrohodně. Podobně je tomu i v případě vyobrazení vztahu Ivana a Jany ( v podání Karoliny Gruszke). Ta nejen, že má šmrnc, ale své role se zhostila s nadhledem a je vidět, že ví, co hrát a v čem je její přednost. Za zmínku stojí určitě také povedený hudební doprovod F. Jelínka. Jsem nesmírně rád, že v českém snímku se v poslední době i v tomto směru blýská na lepší časy. Příkladem za všechny budiž Protektor či Pouta. Výsledné hodnocení: je to u mě na hraně mezi 3 a 4*. Nicméně mám v trendu české snímky lehce nadhodnocovat ( samozřejmě TY, které si to zaslouží ), takže.... slabší 4* ()
Hezká a v každém ohledu profesionální filmařina, ale vinou IMHO takřka bezkonfliktního děje mě to v podstatě nechalo úplně chladným. Holt mě asi příliš neoslovují příběhy o pozérských rádoby rebelech, kteří jsou ve skutečnosti spíš otravnými sockami (byť nepochybně inteligentními!). Na další projekt Tomáše Mašína jsem ale každopádně velmi zvědav, ten člověk je evidentně zručný a sebejistý fachman... 60 - 70 % ()
Ivan Heinz po 3 sezóny v pekle, filmový divák necelé dvě hodiny v ráji ______ Snímek 3 sezóny v pekle vychází z memoárů Prvních deset let předního československého umělce Zbyňka Fišera, který je veřejnosti znám spíše pod uměleckým pseudonymem Egon Bondy, nejedná se však přímo o životopisný film tohoto undergroundového básníka, prozaika a filozofa, tvůrci se jeho životem a tvorbou pouze inspirovali (byť silně) a vytvořili podle něho fiktivní filmovou postavu nesoucí jméno Ivan Heinz. ____ Příběh po vzoru knižní předlohy začíná roku 1947, kdy devatenáctiletý Heinz podléhá kouzlu surrealismu, píše pobuřující básně a sám se považuje za velkého umělce, ač se mu zatím nepodařilo vydat jediné autorské dílo. Stejně jako jeho skutečný předobraz ukončí studium, začne se oddávat bohémskému způsobu života a uteče z domu od svého ovdovělého otce, který jakožto bývalý voják (Bondyho otec byl generálem československé armády) těžko nese jeho oblibu v marxismu. Netrvá dlouho a Heinz začne pod pseudonymem Emmanuel Bon (totožné iniciály s tím Fišerovým) seznamovat tehdejší společnost se svým radikálním smýšlením, a to převážně prostřednictvím pobuřujících veřejných výstupů. Po seznámení se s literárním kritikem Viktorem Lukášem, který se nezdráhá nad Heinzovou dosavadní tvorbou vyřknout nemilosrdný ortel, se hlavní antihrdina dostává mezi bohémskou smetánku, dá-li se to tak nazvat, kde potká výstřední Janu, která ho okamžitě okouzlí. Přes varování kamaráda Hanese se Heinz poddá Janě, která se nezdráhá využít jeho náklonnosti a začne si s ním hrát jako kočka s myší, což ho sice psychicky deptá, zamilovanost mu ale nedovolí vzdorovat. Heinzův život navíc začnou komplikovat stále agresivnější projevy komunistického režimu, ve kterém není místa pro bohémství a štiplavá kritika obsažená v dílech jeho představitelů je naprosto nepřístupná. ____ V období tří let, v jejímž rozmezí se příběh odehrává, si Ivan Heinz prožije taktéž tři různé druhy pekla. Jedná se o peklo umělecké tvořivosti, přičemž jakákoliv kritika vlastního díla je pro Heinze neakceptovatelná a možná je i něco pravdy na tom, když kritik Lukáš jeho tvorbu popíše jako něco, prostřednictvím čehož si mladý muž léčí své osobní prohry a mindráky. Jako Emmanuel Bon je panovačný a věčně nespokojený, přičemž způsob, jakým svou nespokojenost hlásá, je zuřivý, zparchantělý a někdy až prvoplánově šokující. Druhým peklem, které postava básníka zažívá, je peklo lásky. Vztah s Janou, který je, zdá se, i Heinzovým prvním vážným vztahem, má k idylickému splynutí dvou duší na míle daleko. Jana žije nespoutaným životem, nečiní jí nejmenší potíže oddávat se milostným hrátkám s úplně neznámou osobou, přičemž stále více náruživého Heinze se nezdráhá vytrvale odmítat. Navíc pokud je Heinz teprve jakýmsi nováčkem v nespoutaném způsobu života, Jana bohémstvím přímo žije a občas svým nespoutaným chováním překvapí i jeho samotného. Obě z dvou již zmíněných pekel jsou něčím, od čeho může Heinz kdykoliv utéct, něčím, čehož průběh může sám změnit, třetím z pekel, kterým vzhledem k době musí zákonitě také projít, je ale něco, od čeho nebude tak snadné utéct, něco silnějšího a mnohem většího než jeho ego, názory nebo láska. Třetím peklem je samotný život v komunistickém režimu. ____ 3 sezóny v pekle jsou po filmech Protektor a Zemský to ráj napohled pro tento rok v pořadí již třetím dobovým snímkem, přičemž z nich oplývá nejvíce opulentní výpravou. Produkce, která do filmu investovala rovných 80 milionů korun, nešetřila na dobových artefaktech a vytvořila věrně působící iluzi poválečného Československa. Vizuální stránka filmu je na precizní úrovni, záběry jsou pečlivě komponované a nasvícené, zároveň je zde na české poměry hojné množství vizuálních efektů, jejímž prostřednictvím je převážně divákovi interpretován Heinzův surrealistický pohled na svět (roztékající se telefon na podnose jasně odkazuje na dílo jednoho z předních představitelů surrealismu – Salvadora Dalího). Oproti moderně pojatému hudebnímu doprovodu k Protektorovi se zde vyskytuje výhradně klasická hudba, která dobře dotváří atmosféru jednotlivých scén, zároveň ale není natolik výrazná aby na sebe strhávala větší pozornost – vizuální stránka stále zastává dominantní pozici. ____ Jelikož je postava Ivana Heinze středem celého filmu, její představitel Kryštof Hádek téměř po celou jeho stopáž nezmizí z plátna, čímž na něho padá velká zodpovědnost. Na rozdíl od špatných druhých Bobulí dostal možnost ztvárnit výrazně zajímavější a lépe napsanou postavu, čehož využil bezezbytku a po své debutové roli v Tmavomodrém světě Jana Svěráka se opět projevil jako kvalitní herec. Jan Kraus s rolí kritika Lukáše dává zapomenout na svá bezesporu vtipná vystoupení a ryze vážné role se zhostil s profesionalitou sobě vlastní. Herecky velmi vděčné role se dočkala i polská herečka Karolina Gruszka, která dokonce spolupracovala i se samotným Davidem Lynchem na jeho doposud posledním filmu Inland Empire. Její působivý výkon bohužel poněkud shazuje dodatečný dabing v podání Tatiany Vilhelmové, na který se dá sice postupem času přivyknout, více bych ale ocenil angažování nějaké méně známé dabérky, jejíž hlas by na sebe tolik neupozorňoval. ____ 3 sezóny v pekle jsou přes pozvolnější tempo velmi působivým filmem, který je technicky na světové úrovni, což přímo souvisí i s rozmáchlou výpravou a precizní vizuální stránkou a spolu s Protektorem Marka Najbrta se jedná o jeden z nejlepších českých filmů, který byl (nejen) tento rok natočen. 85% () (menej) (viac)
3 sezóny v pekle sú možno aj tým najluxusnejšie vyzerajúcim porevolučným českým filmom. V tomto ohľade dosauje svetové parametre a ani k tomu nepotrebuje masové scény. Nechcem rýpať, ale možno s tým súvisí Nemecko ako koproducent a hosťujúci zahraničný kameraman. Iba neviem, čo si mám odniesť z chovania hlavnej postavy a najmä z režijného prístupu k nej. 19 roční "muži" sa takto vyspelo nechovajú, pôsobia podstatne infantilnejšie a ničnerobenie hlavnej postavy je tu akosi ospravedlňované jeho bohémizmom. Žije spôsobom, akoby ani nežil s otcom, pritom je tu dosť ich spoločných scén, kde by sa jeho životný štýl v skutočnosti asi riešil intenzívnejšie. Celkový pocit z filmu je rozhodne pozitívny. Ako vizuálom, tak výberom témy, ale menej jej uchopením. No a klišé s kamošom, ktorý prešiel na druhú stranu a stal sa hajzlom, ma prinútilo k prikloneniu sa k nižšiemu hodnoteniu. ()
Poněkud zklamaný. Je to sice lepší průměr, nic světoborného to však není; rozhodně jsem si sliboval víc, když se hovořilo o českém filmu roku... Hlavní duo je od prvního pohledu nesympatické.Dvojice Hádek - Gruszka se staví proti jakýmkoli zavedeným hodnotám a prachsprostě parazituje na společnosti. Dobovost i kostýmy jsou na velmi dobré úrovni, hudební motiv se neustále opakuje a stává se otravným. Děj přílišnou hloubkou neoplývá, jde spíše o navození nálady let ´47 až ´49. Z herců nikdo zvlášť nevyniká, snad krom ústřední dvojice... 70% ()
"Jediný co k tomu můžu říct je hovno.." ()
Humbuk kolem nepochopitelně přeceňovaného „Protektora“, jakož i českého lva pro naši neafektovanější herečku jsem dodnes nerozdýchala. Slovenské drama „Pokoj v duši“ Vladimíra Balka a technicky precizní, esteticky krásný film výtvarníka Tomáše Mašína, byly pro mne nejzajímavější domácí filmy roku 2009. Velké plátno ten dojem samozřejmě umocnilo, ale krom herců a výpravy cením především skutečnost, že „3 sezóny v pekle“ se vracejí k tragickým únorovým událostem českých dějin, které filmaři jinak celkem opomíjejí. ()
Konečně zase český film, který vypadá jako film. Dobovka s poctivou výpravou, kostýmy, kamerou, hudbou, zvukem i střihem. Ani herecké výkony precizní technickou stránku nekazí. Sice jim s přehledem vévodí výkon Martina Huby, ale ani mladší ročníky nejsou k zahození. Jen mě ten film do sebe nedokázal vtáhnout, jako by byl odtažitý, bez hloubky (70%). ()
Prízemnosť vysokého rangu, v ktorej sa sloboda zamieňa s kurvením, básnením o prdení bez toho, aby sa človek posral, alebo vykrikovaním slova masturbovať na verejnosti. A potom povedia, že tí komunisti boli chorí. No áno, boľševici boli riadni zmrdi, ale takto ukazovať protiklad, ktorý má byť vzorom? Slušne a inteligentne sa nedá? ()
Vizuálně hodně povedený snímek, ale pitomé filozofické básničky mi už lezli na nervy. A Hádek taky není zrovna můj šálek čaje. ()
Forma je lepší než vlastní obsah, reklamní minulost je na režisérovi znát, výborná práce s osvětlením a barvami (na ty si já potrpím :-) ). Dějově nevyvážené, začíná to hodně roztříštěně a dlouho tápe jaké dějové linie se to vlastně chytne dál, hlavní herec je mi nevím proč prostě nesympatický ale nakonec jsem ho skousl. Pár vtipných momentů (Martin Huba: "Heinz" ... a chvíle ticha :-) ). K těm třem hvězdičkám se ale nakonec přikloním, né teda kvůli hlavní představitelce nýbrž kvůli pár hodně povedeným scénám, které ale čerpají spíše z režisérovy tvůrčí minulosti než z invence pro tvorbu filmu takovéhoto charakteru. ()
To co jsem tušil, se dnes v sále číslo 7 ve Špalíčku úderem čtvrt na devět večer v rámci prvního promítacího dne Cinema Mundi začalo potvrzovat. Nemám a nikdy jsem neměl rád poezii. A pak ještě velkohubé projekty. Příjemným překvapením byla Karolina Gruszka, nepříjemným pak angažování vyžraného Rupperta. Jediný pan Herec, pan Huba, se tu choval jako člověk. Zbývá jen doufat, že další vybrané projekce CM budou přívětivější. ()
pro mě 110 minut pekla v kině:-) ()
45th KVIFF 2010 - OFFICIAL SELECTION - COMPETITION - Soutěžní sekce + 36. LFŠ UH 2010 - VISEGRÁDSKÝ HORIZONT - Český horizont (3 sezóny v pekle / 3 SEASONS IN HELL / 3 sezóny v pekle) ()
Filmařskou kultivovanost v podobě neotřelých záběrů, rozkládaných rozbitým zrcadlem, výplní ve dveřích, okenním sklem, jsem si užíval. Obdivuji, s jakou nápaditostí Tomáš Mašín zpracoval vážnější téma do lehce stravitelné podoby. Na pozadí doby se odvíjí malá i velká osobní dramata, v nichž se hrdina – pozér, rebel, sexuální štvanec – dívá na svět. Nejniterněji působily scény otce a syna. Moc si toho neřekli, ale i ten vyvíjející se vztah dokonale vyjádřili oba herci pohledem. Hudební doprovod velmi dobře ladil s odvíjejícím se dějem. Také vhodně vybraní (neokoukaní) herci se navzájem skvěle doplňovali. Martin Huba potvrzuje, že je Pan herec. Na minimálním prostoru odvede maximální práci. Tvůrci výborně vystihli dobovost. Oceňuji i příjemně filmový epistolární závěrečný pozdrav:-) ()
Reklama