Réžia:
Tomáš MašínScenár:
Tomáš MašínKamera:
Karl OskarssonHudba:
Filip JelínekHrajú:
Kryštof Hádek, Karolina Gruszka, Jan Kraus, Martin Huba, Ľuboš Kostelný, Táňa Pauhofová, Miroslav Krobot, Matěj Ruppert, Kristýna Janáčková, Jiří Bábek (viac)Obsahy(1)
Píše se rok 1947 a doba přeje smyslnosti, extravaganci, humoru a nekonečnému očekávání. Ivanu Heinzovi, pohlednému dandymu a vtipnému provokatérovi je právě devatenáct. Utíká z domova, aby se vydal na nekonvenční pouť oslavující svobodu a umělecké ideály. Žije přítomným okamžikem, obdivem k surrealismu a krásným ženám. Život se zdá být báječný, pokud ho vychutnáváte v cigaretovém kouři, lehkém opojení likérem a po boku fascinující, krásné a zkušené ženy. Ivan píše básně a vrhá se nadšeně do zničující romance s nezávislou a bisexuální Janou. Akční život plný inspirujících erotických her, hádek, výbuchů smíchu, dobové taneční hudby, ale i dramatických politických změn, prožívají čerství milenci naplno. Komunistický režim však začíná ukazovat svou represivní tvář. Ale Ivan a Jana jsou jako lehkonozí tanečníci na ostří žiletky. Není důležité, co bude zítra. Důležité je, co je teď a jak silně mne dokážeš milovat! Vyhýbají se povinnosti pracovat, spřádají fantastické plány do budoucnosti, živí se drobnými krádežemi a plánují útěk do Paříže. Střet s mocí však přichází tvrdě a nečekaně… (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (526)
V době uvedení do kin provázely snímek rozporuplné reakce od nadšených ovací až po výrazné rozpaky. Přiznám se, že jsem Mašínově prvotině příliš nevěřil a tak jsem se filmu tehdy vyhnul. Přišel čas dohnat resty a dostavilo se víc než příjemné překvapení. Tři sezóny v pekle jsou především pečlivě a poctivě natočené - taková profesionalita spojená se solidním rozpočtem nebývá u nás zvykem. Je sice pravda, že jsou možná až příliš učesané a osobně bych byl radši, kdyby byly víc surreálnější a provokativnější (Bondy by mě jako měšťáka měl s prominutím víc "srát"), ale Mašín se zkrátka a s ohledem na malý trh i správně rozhodl udělat film pro širší vrstvy diváků, které osudy a dílo tohohle enfant terrible české kultury zas tak moc nezajímají. Shoduju se s pohledem Marigolda - kvalitní film, který sice není na čistých 5 hvězdiček, ale který by měl být v červené barvě a tak v tomhle případě rád zaokrouhluji nahoru. Už pro přítomnost charizmatické Karoliny Gruszky, která do puntíku splňuje moji představu Bondovy osudové ženy, která dokázala své okolí a především muže stále udržovat na prahu šílenství. Jo, pro takovou se dá umřít, ale raději od ní utíkat hodně daleko... Celkový dojem: 90 %. ()
Křišťálový glóbus - výběr, Český Lev 3 : Herec HR - Kryštof Hádek, Kamera, Zvuk + 8 nominací: Nejlepší film, Režie, Herec VR - Martin Huba, Herečka HR - Karolina Gruszka, Scénář, Hudba, Střih, Výprava + Plakát ()
50% ... Po většinu času k uzoufání nudný, neakční, nenapínavý příběh z období, které by si zasloužilo mnohem silnější story. Na druhou stranu na české poměry velmi vypiplaný vizuál, příjemný soundtrack a zajímavá kamera vytahují příběh z šedi alespoň po té audiovizuální stránce. Je to ale velká škoda, vyplýtvat tenhle filmový potenciál na tak plytký a nezajímavý příběh. ()
Takové hezoučké reklamní uměníčko. Bondymu trčí ruka z hrobu s velkým zdviženým prostředníkem. ()
Hovno rozběh, hovno postsynchrony, hovno příběh, hovno sex i hovno krev, hovno odvaha a hovno česká povaha. Hovno umění? 3 sezóny jsou nekonfliktní a bez konfliktu. Po většinu času. Teprve v poslední třetině se skrze všechny ty samoúčelné provokace a letmé náhledy do života poválečných umělců začne prodírat jakási zápletka. Dramatická v neošizeném smyslu onoho slova je nanejvýš sekvence „poslíček pohřebního ústavu“. Navzdory promyšlené práci s kamerou a barevností záběrů (výborně je vizualizovaná Janina ztracenost v temnotě) by ale mnoho podobných scén vyznělo bez hudby do ztracena. Pěkný zevnějšek prozrazuje schopného reklamního režiséra. Minimální důraz kladený na obsah taky. Práce s psychologií postav žádná. Z Hádkových činů a výroků jsem, v rozporu s tím, co se nám film snaží sdělit, cítil pozérství, neupřímnost. Z filmu vlastně taky. Jakoby snaha vyhovět všem koprodukujícím zemím (a nejlépe celé Evropské unii) tvůrcům znemožňovala vyřknout něco na plnou hubu. Hovno hovno. 65% Zajímavé komentáře: Marigold, triatlet, Botič, fuckme ()
Čím to sakra je, že když u nás vznikne jen trošku jiný film, mnoho lidí se může zbláznit z toho, že je to událost fenomenálního významu??? Přitom ročně u nás vznikají jeden, dva vynikající snímky, tři nadprůměrné, přibližně deset šedivých a zbytek kolem bodu mrazu. Liší se pouze počet, natáčí se čím dál větší množství, což je div, vzhledem k financování a tak. No a tenhle příklad? Z druhé kategorie. Nevidím sebemenší důvod, dělat z něj něco víc. Tečka. ()
Lyrická báseň o vystřízlivění z mladické naivity a o ztrátě pochybných ideálů. Divácky poměrně nevděčné, tak jako u většiny filmů, v nichž se klade důraz na abstraktnější dějovou linii. Vizuální stránka pěkná, herci nad očekávání dobří. Každopádně udělat hlavního hrdinu z člověka, kterého si divák zaprvé oblíbit nemůže, a za druhé si ho z logiky filmu ani oblíbit nemá, je poměrně hodně odvážný krok. Vzít si Ivana Heinze za vzor je totiž možné pouze při špatném čtení snímku. Naprosto špatném. Zajímavý a nevšední přístup, proto tentokrát 7/10 zaokrouhlím nahoru. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $502,475║ ()
Spadl mi kámen ze srdce – naděje, které jsem do Mašínova filmu vkládal, se splnily beze zbytku. 3 sezóny v pekle jsou stejné jako jejich hlavní postava – zažrané do sebe, do své fantazie, překotné, naivně horující a místy velmi přesvědčivé. I když po expozici, která překypuje výbornými vizuálními metaforami a filozofujícími vhledy do života poválečné inteligenci, nastoupí trochu tuctová romance, Mašínův snímek si jako zázrakem drží integritu a jasné morální poselství. Můžeme se bavit o tom, že podobně jako Heinz i film sám až příliš rád poslouchá sám sebe, ale postavy i jejich činy vyplynou do zcela konzistentního podobenství člověka hozeného pod kola dějin. Na 3 sezónách se mi zamlouvá jejich přístupnost – své si najde jak znalec dobové společnosti a osobnosti Egona Bondyho, tak ten, kdo si "největšího ne-žijícího básníka" plete s prodavačem z německého teleshoppingu... a Kryštof Hádek se konečně etabluje jako velký herec. Tomáši Mašínovi patří dík, že 50. léta nahlédl bez ignoranství, přepjatosti a navyklých schémat. Vyvodil z nich morální poselství sice třeskutě prosté, ale platné naprosto univerzálně. Někdy je důležitější než velkolepá IDEA... prosté lidské HOVNO. ()
Scénář: Lubomír Drozd, Tomáš Mašín .. 3krát příjemných pětadvacet na holou ... . ()
Jít si svojí cestou. Ta v závěru filmu vyřčená premisa metaforicky spojuje režiséra Tomáše Mašína s hlavní postavou jeho tak osobitého celovečerního debutu. Který jiný režisér by se rozhodl jít podobně pokornou cestu a nejdříve si osahat řemeslo a vysloužit si ostruhy v reklamním průmyslu a ve videoklipové branži, doslova ovládnout tato trochu přehlížené audiovizuální odvětví a komerčně z něho vytěžit dostatek prostředků na financování svého celovečerního debutu, čímž se stává téměř naprosto nezávislým, stejně jako hrdina jeho filmu? Ona nezávislost má sice také své hranice, ale i přesto je to cesta ojedinělá. Stejně jako rozhodnutí věnovat se osudu dnes zcela přehlíženému fenoménu levicové inteligence přiklánějící se k marxismu, stojící však stranou komunistické strany a jejího režimu. Hlavní postava zjevně inspirovaná postavou Zbyňka Fišera alias Egona Bondyho je skutečně ryzí individuál a jeho filmové osudy se mohou jevit jako symbolické, mají však reálný základ. Coby největší klad Mašínova filmu lze hodnotit onu zvláštní dobovou atmosféru a vizuální stránku filmu, ideové vyznění je trochu sporné, protože Mašín zjevně chce zůstat na bázi filmového tvaru konformní, byť točí o pravé esenci nonkonformismu. Stejný problém ale mají např. snímky o markýzi de Sade atd., do jaké míry mají být zvolené výrazové prostředky kontroverzní v souladu s kontroverzí reálného předobrazu. Jistě by bylo zajímavé vidět šířeji uchopený námět reflektující nejen spíše symbolický příběh o výrazném jedinci snažícím se koexistovat v prostoru ovládaném totalitním režimem, ale třeba o celé generaci levicově zaměřených intelektuálů stojících mimo komunistickou stranu, či třeba o osudech českých surrealistů kolem surrealistické skupiny (Karel Hynek, Zbyněk Havlíček, Vratislav Effenbergr, Karel Teige atd.) či českých trockistů (Záviš Kalandra, Ivan Vodseďálek), to nám snad někdy nabídne jiný podobně ambiciozní projekt. O Egonu Bondym vlastně ani nemusíte jako divák nic vědět, ale přesto si vás získá charismatický Kryštof Hádek ve své zřejmě životní roli. Je zajímavé sledovat jeho umělecký růst a ten fakt, že dnes již utáhne i takovouto velkou porci charakterního herectví. 3 sezóny v pekle jsou prostě v kontextu české polistopadové kinematografie jiný film. A jak je vidět, je velmi důležité Jít si svojí cestou. ()
Jak básníkovi chutnal život a jak básník přišel o iluze. Prostě básník z jakého by Dušan Klein radost asi neměl. Pozér Bondy by z výsledku sice asi radost měl (ale stejně by to vyjádřil jak zmínil Tetsuo), ale to se již nikdo nedozví. Ovšem čert to vem, protože co je nejpodstatnější - JÁ mám z výsledku radost. A to tak, že velkou. Akorát jí v plném pětihvězdičkovém rozletu přibržďuje střední pasáž, kde se to zbytečně táhne a vlastně se ani nic moc neuděje a Hádek, který sice hraje fantasticky, ale sedmnáctiletého mladíka mu uvěřit nelze. ()
Český film roku. 90%. ()
3 SEZÓNY V PEKLE s něžnou opatrností prdí, a proto jsem se z nich na rozdíl od ostatních neposral: http://bluntman.bloguje.cz/825613-nenacechrane-prdenicko-3-sezon-v-pekle.php . ()
,,Žádný peklo není, ale lidi jsou hloupí, vždycky si nějaký vytvoří. Když už jsou v těch sračkách po krk, tak zase touží po Bohu, po vyšší moci“..... Film o revoluci, nevolném dýchání, volnomyšlenkářském stylu života, lásce a maniodepresivních stavech, při jehož sledování si dost často říkám, jestli je tohle obyčejnej film pro normální lidi. Spolu s PROTEKTORem asi nejzajímavější český film posledních let. Dokonalej protiklad k profláklým ,,Troškovým Hrochům“. Ale záleží na každém, zda zvolí téměř dokonalé ,,vše“ z doby, kdy básníci nebyli v módě či raději vsadí ,,Trošku“ na jistotu. Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Jsem básník, intelektuál a surrealista. 2.) Chtěl bych svůj sexuální pud proměnit do umělecký formy. 3.) Zapomněl jsem, jaký mohou být Češi svině. 4.) Filmy Z.Trošky jdou mimo mě. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** Víte, že? Jako inspirace pro film posloužilo několik let života Egona Bondyho, které popsal v knížce ,,Prvních deset let“ a jsou zde použity i výňatky z jeho textů ,,Ožralá Praha“, ,,Pražský život“, ,,Zbytky eposu“. ()
Možná je to tím, že k večeru na všechno seru, ale tenhle film prděníčko nečechrá, tenhle film je jeho esencí. I když pěkně navoněnou. Budu si muset Bondyho konečně nastudovat, protože se mi nechce věřit, že by zůstal nudným frackem, který v životě nic nedokázal a má z toho mindráky. ()
Ivan Heinz je na začátku takový zábavně nesympatický sráč, opojený vlastní velikostí a schopnostmi (které ovšem neexistují) a plny velkých ideálů. Chce být velkým marxistou a surrealistou a největším žijícím básníkem a zatím je pouze tím, o čem tak rád píše. Hovnem. A jeho poněkud natvrdlá revolta proti společnosti se projevuje tak, že občas někomu "ulpí na botě"... Hned od prvních minut jsem ho měl rád. Na tomhle filmu mě štvaly jen podivné hrátky s kamerou, kdy se některé záběry rozostří či okraje rozmažou (chápu to jako snahu odlišit představy postavy od reality, ale u některých jsem si nevšiml, že by to mělo nějaký důvod), nesedící postsynchrony a ztráta tempa někde kolem třetí čtvrtiny, i když je možné, že šlo o úmysl autora, aby se v tu chvíli divák aspoň trochu cítil jako filmové postavy. Co naopak extrémně potěšilo byla ta nádherná dekadentní atmosféra, jež bohužel vývojem v ději mizela. Jeden z nejlepších českých porevolučních filmů, co jsem viděl... Což není tak těžké :) ()
„Žiadne peklo neexistuje. Ale ľudia sú hlúpi – VŽDY si nejaké vytvoria. Keď sú v sračkách po krk, ZASA túžia po Bohu, vyššej moci, zmierení. Nech idú všetci doriti. Zmierenie nie je dôležité. Je TREBA sa búriť. NEZMIERIŤ sa. Ani s Bohom, ani s peklom.“ Snímka ma po vizuálnej stránke mimoriadne zaujala (ak by som sa vrátil z vesmíru a videl ju dabovanú, myslel by som, že pozerám hollywoodsky film za 50 miliónov dolárov). Hrdinov životný štýl mi pripomenul Charlesa Bukowského (čo je plus). Dialógy skvelé („Vyzerám hrozne.“ – „Si básnik, ľudia to od teba čakajú.“). Hlášky hodné zamyslenia („Keď človek nemá s čím porovnávať, často sa mýli.“). A Kryštof Hádek nečakane dobrý. Napriek tomu som sa dosť nudil - chcel som dať 60% s tým, že film je inteligentnejší, ako ja a to mi prekáža, som už raz taký. Našťastie, režisér ku koncu prestal politizovať (nevravím, že politizovanie je zlé...), začal sa sústrediť na postavy a na scénu poslal Kostelného s Hubom, boli slzy na krajíčku a v tej chvíli si hovorím, že TAKÝMTO filmom JA 60% nedávam. ()
Tomáš Mašín, Egon Bondy a Kryštof Hádek. Vlastně jsou to jenom tři argumenty ve prospěch Mašínova debutu. Světová filmařina Tomáše Mašína o buřiči české literatury v čele s výborným Hádkem. No, to by prozatím mohlo stačit, ale co dál? Otřesný dabing zahraničních herců bije do uší o to víc v kontrastu s evropským "lookem" celého filmu. To ale není nic proti skutečnosti, že v polovině snímku tvůrci přehodí výhybku a z plátna se na nás valí lavina konformity pro konzervativního diváka. Chápu, film to byl drahý a zaplatit se musí. Ale poté, co jsme svědky snahy o neotřelou filmařinu, která by souzněla s životem a dílem Egona Bondyho, film najede na zajeté divácké jistoty, kdy sledujeme ostřílené drama o mladých v nešťastné době. Žádné rebelství, umělecké pózy, ale drama klasického stylu i střihu. Nic proti tomu, ale vůči první polovině to byl pro mě malý únor. Protektor tak zůstává králem letošní sezóny. ()
Velké ambice v reklamním balení. Viděl jsem v tom filmu tenkráte promarněnou šanci, ale dneska už tak nějak vidím, že tenhle přístup je vždycky odsouzený z podstaty. ()
Reklama