Réžia:
Dagur KáriScenár:
Dagur KáriKamera:
Rasmus VidebækHudba:
SlowblowHrajú:
Brian Cox, Paul Dano, Isild Le Besco, Nicolas Bro, Stephen McKinley Henderson, Damian Young, Stephanie Szostak, André De Shields, Daniel Raymont, Larry Pine (viac)Obsahy(2)
Nostalgická tragikomedie nás zavádí do jednoho newyorského baru, jehož neurvalý majitel Jacques (Brian Cox) už chce pověsit řemeslo na hřebík. Najde si proto na ulici svého následovníka, mladého pobudu a snílka Lucase (Paul Dano), který má ale na barmanskou profesi až příliš „dobré srdce“. Lekce otrlosti může začít... Mladík se rychle učí práci za barem a přizpůsobuje se místnímu stylu. Všechno jde podle plánu. Až jednoho deštivého večera do pánského baru vejde krásná a namol opilá letuška. Lucas se bezprizorní cizinky ujme a nabídne jí útočiště. Přítomnost ženy atmosféru baru zcela promění, což cholerický majitel nese s nelibostí. Od této chvíle už se události mohou vyvíjet jen špatným směrem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (89)
Stává se Vám ve filmu často, že se Vám líbí tak z 95ti % a pak to závěrem absolutně posere? Že to zase tak často není? No já se ani nedivím, taky jsem se s tím dlouho nesetkal. Dobré srdce je totiž naprosto parádní film. Ze života, o lidech, o jejich smyslech života. Nádherně se na to kouká, ale pak přijde konec a režisér, jak kdyby zasimuloval, uklouz a rozbil si držku o led. Prostě a jednoduše tak výborný příběh závěrem neuvěřitelně zadřel. Když už nic jiného, tak ten závěr si zasloužil alespoň větu. Jenže ani na tu tenhle film nemá. Jinak to ale přes to všecko byla radost sledovat. Takových milých ale zároveň smutných filmů se nenajde ani po prsty u jedné ruky. Ale pozor...pořád je tam ta Skandinávie. Pozitivní to je, ale tak jakoby, osobitě. ()
Velmi zajímavý film, který bych rozdělil na dvě části. 1. do zazvonení telefonu a 2. po zazvonení telefonu. První část pěkně poklidně plyne, jako kdyby jste s postavami v tom baru seděly, popíjely a pozorovaly dění.. prostě pohodový relax podkreslený kvalitní hudbou. Příchod April situaci naruší, ale stále to jde. ,,2. část,, změnila kompletně pohled na film z obhroublého šéfa baru se stal ,,trasořitka,, tudíž ,,dobrý člověk,, z ,,dobrého člověka,, se stal chtě nechtě obhroublý muž a ani jednomu ta role dle mne nesedí do toho ,,nečekaný,, zvrat s 2. únikem kachny a máme tu konec... i ten návrat April byl takový zvláštní.. Záporem jsou určitě vcelku velké náznaky v průběhu filmu jak to dopadne a při jaké příležitosti se tak stane = za ,,2. část,, jsme hvězdu ubral. 4z5 je pěkné hodnocení víc bych nedal a méně také ne. ()
Příznačná je atmosféra v zastrčeném newyorském baru s pravou špinavou patinou. Je to posvátné místo, kde nemají místo žádné novoty ani jiní hosté než štamgasti. Děj se točí kolem specifických charakterů 2 hlavních postav: barmana - sprosťáka s infarktovými záchvaty a mladého bezdomovce - beznadějného slušňáka. Změní je vzájemné soužití? ()
Jeden z filmů, kdy si řeknu, že csfd hodnocení je na hovno, protože člověk neví, (i když jde o hovno) jak film ohodnotit, ani ne 4 ani ne 3. I když se člověk nedoví, plno věcí (např. proč si Jacques vzal Lucase domů, zjevení Avril..), přesto je film občas vtipnější než některé komedie a přitom působí svou "barovou" atmosférou. ()
Celé to příjemné a rázovité dryáčnické vyprávění o nepravděpodobném přátelství dvou vyšinutých mužů ruinuje předvídatelný motiv symbolického dluhu, který od počátku předurčuje vyústění filmu. Kári bohužel není Trier a emoce neukočíruje. Na konci se mu film vymkne z ruky do nepravděpodobné pohádky, kterou celou dobu nebyl. Škoda, třeba v Outsiderech to Islanďan ustát dokázal, tady mu chybí nadhled. Ale za příjemnou většinu filmu dávám víc než dobrou. ()
Reklama