Réžia:
Tom FordKamera:
Eduard GrauHrajú:
Colin Firth, Julianne Moore, Nicholas Hoult, Matthew Goode, Jon Kortajarena, Paulette Lamori, Ryan Simpkins, Ginnifer Goodwin, Teddy Sears, Paul Butler (viac)Obsahy(2)
Profesor George Falconer (Colin Firth) je vyschlou řekou. Po smrti svého dlouholetého partnera (Matthew Goode) nemůže přijít životu na chuť. Nezvedá telefony, zůstává v kontaktu pouze s jedinou kamarádkou (Julianne Moore) a svět se pro něj stal jen nepříjemnou rutinou. Každý den začíná s jedním cílem: nějak jej protrpět do dalšího. Dnešní den ale bude jiný. Všechno to skončí a nebo znovu ucítí smysl a chuť do života. Single Man režiséra Toma Forda, původně módního návrháře stojícím za oživením značek Gucci a Yves Saint Laurent, je příběhem o lásce a osamění, zdánlivě bezejmenných okamžicích a záblescích smyslu života. Filmově nádherné zpracování „padne“ jako na míru šitý oblek. (Aerofilms)
(viac)Recenzie (551)
Chapem, ze tento film vyvola opat raz reakcie typu "je to preumelkovane, nema to s realitou nic spolocne, pribeh nulovy, spracovanie na prd", ale to je omyl. S realitou vtedajsieho obdobia v prudernej Amerike, s hrozbou atomoveho hribu nad hlavami a otazkou zivota a smrti, to ma az prilis vela spolocneho. Ja osobne tieto filmy vyhladavam a presne viem, co od nich cakat, kde zasiahnu a ako sa k nim postavit. Okrem famozneho Colina podali vsetci herci skvele vykony, pomaly plynuci dej, ktory je skor zalozeny na pre mna silnom pribehu a vyrazovych prostriedkoch, doplna do kosti iduca, prenadherna hudba. Ja osobne som sa nenudila ani jednu jedinu minutku a praveze tie chvile, ktore boli "neme" vam povedia viac, ako ktorekolvek dialogy a monology. Ja vyjadrujem maximalnu spokojnost, dokonaly film. ()
Všechno je to už napsané, od prázdna po plno. Jsem za to druhé. Mě ta strašlivá bolest a osamělost nikoli jen v Georgeově domě, ale úplně všude, tak citlivě a vkusně ztvárněná, smetla. Zatleskám, až dobrečím. 4,5*. ()
Single Man není film o homosexualitě (i když toto téma se prolíná celým příběhem), je především o lidské osamělosti, o tom, že když patříte mezi ty, kteří se trochu odlišují či pohlíží na život trochu jinak (a příliš přemýšlejí), cítíte se zbyteční a osamělí. A to celé je zabaleno do strhující filmové podoby, kterou ještě umocňuje krásná hudba a úžasný herecký výkon Colina Firtha. Single Man je krásný film o životě, a boji, který svádíme s našimi vnitřními démony. Pokud budete vnímaví, okouzlí vás snímek natolik, že se možná stane vaší "novou" srdeční záležitostí. ()
Oscar 1 nominace: Herec HR - Colin Firth ... ... ... Zlatý Lev - výběr ()
Téměř k dokonalosti vytříbený vizuální zážitek, kterým velmi vybraně debutuje Pán Stylu (a zosobněná výkladní skříň úspěšných gayů) Tom Ford. Jistá "estetická" ruka a velká spousta nápadů však téměř způsobily, že vynikající Colin Firth byl utlumen luxusními dobovými kulisami, rekvizitami a doplňky. Nebýt jedné scény bez zvuku a jedné scény s tancem a následným křikem, hrálo by nitro profesora Falconera (o které ve filmu jde) bezvýhradně druhé housle a duší filmu by se stala jeho stylizace. Říkám rozhodně ano, takovýchto filmů je také třeba, ale má-li pan Ford dál točit a má-li takto nastavený svůj rukopis, asi se nebudeme setkávat příliš nadšeně (byť zájem PODÍVAT SE určitě mít budu...otázka je, zda to bude stačit, protože film pro mě není jen o obrazech). Pokud je forma Single Mana dána tím, že bylo třeba nějak uchopit velmi niternou předlohu - kterou jsem nečetl - pak je rozhodně třeba před režisérem smeknout, i když cestou k cíli tak nějak učinil sám sebe nejvýraznějším prvkem svého díla a... ne snad promrhal možnosti nabízené mu extrémně schopnou hereckou sestavou, ale rozhodně způsobil, že si herecké představitele můžete velmi snadno zapamatovat jen jako prosté protagonisty působivé reklamy na eleganci šedesátých let. Překvapivě ne úplně jistých 80%. PS: Vypadat na kraji padesátky tak jako Colin Firth zde, začnu se tím živit...navzdory orientaci jím hraného hrdiny jde o jednoznačný slintací objekt pro dámské publikum. PPS: Rozhovor se španělským Jamesem Deanem na kapotě Mercedesu v západu slunce před obřím plakátem filmu Psycho je nezapomenutelný;) ()
Říkat, dělat a cítit to, co jindy nemůžete... Kéž by to šlo i v dny, kdy se nechcete zabít. ()
Tohle bylo horší než tahání nervů u zubaře. Nevybavuju si, kdy jsem naposled nějaký film nedokoukal, ale tady mě to přišlo jako kdyby se mě ten film vysmíval do ksichtu, jak mě okradá o můj čas. Ano možná , kdybych se uměl vcítit do hlavního hrdiny, možná kdybych to viděl jako divadelný hru, hodnocení by bylo jiné, nicméně "na možná" se nehodnotí a tohle plácání odněkud nikam uchránil od odpadu jen naprosto strhující herecký výkon mistra Firtha. ()
Colin Firth je skvělý herec a každý skvělý herec musí mít na kontě alespoň jednu takovou roli. Jen mě mrzí, že za to nebyl důraznějc oceněný, protože by si to zasloužil. Když si to vyslechl Sean Penn ve filmu Milk nebo hoši ze Zkrocené hory, tak pročby ne on. Je teda fakt, že příběhově jsem u filmu umíral. ()
║Rozpočet $7miliónov║Tržby USA $8,586,830║Tržby Celosvetovo $16,200,000║ ()
Sentiment Falconerových vzpomínek i náhlého vzplanutí na prahu naprosté a zničující samoty je přeci jen ve výsledku snesitelný i v mezích možností sugestivní. Fordův snímek by potřeboval méně módního návrhářství a více poetičnosti. Pro všechnu vizuální aranž a učesanost totiž Fordovi před kamerou paradoxně poněkud uniká to, čeho v sobě má Firthův hrdina na rozdávání – impulsivnost, nadhled a neokázalou tragiku. Jakoby se skutečný člověk potýkal s nažehleným manekýnem a síla příběhu mezi tím vyvanula do plakátové strnulosti. ()
Vynikající filmová adaptace románu Christophera Isherwooda. Formálně dokonale vytříbený snímek o hluboké skutečnosti, která byla již nesčetněkrát popsána v literatuře, tedy o tom, že mezní situace bývají zpravidla doprovázeny existenciálními stavy, v nichž je stěžejní ona fascinace bezvýznamným detailem, vůní, pocitem, tak jak to známe kupříkladu z Camusova Cizince. I tady se titulní postava pod vlivem vyhoření zapříčiněným ztrátou nejbližšího člověka (hrubé by bylo zjednodušení na pouhý vztah dvou homosexuálů) při rozhovorech soustředí na bezvýznamnosti, konkrétně si třeba v jedné z typických scén v době kubánské krize a aktuální jaderné hrozby při rozhovoru o jaderných krytech všímá až v jakémsi riefenstahlovsky podávaném kultu těla hry svalů náhodně zahlédnutých tenistů. Celá ta fascinace bezvýznamnými detaily slouží stresované mysli jen k jednomu jedinému - k odvedení pozornosti od hlavního stresoru, který vědomí člověka není sto zvládat. Stejně jako pováleční existencialisté reagovali na hrůzy holocaustu a druhé světové války, reaguje i hlavní postava na svého démona reality. ,,Vlastně se většinu času cítím být sám. Vždy jsem se tak cítil. O samotě se narodíme, sami též zemřeme." Tenhle pocit je vlastně bytostně depresivní a působí až nihilisticky, ne nadarmo se celá dějová linie točí okolo fenoménu ryze existenciálního - aktu sebevraždy. Debutující režisér Tom Ford nezapře svou reklamní minulost, jelikož po formální stránce používá přehršel postupů a neotřelých technik z reklamní filmové branže. Vynikající jsou především herecké výkony, hudba a retro stylizace, zvláště pak postižení přesněji neidentifikovatelné nálady a atmosféry plynoucí k divákovi ze snímku. Za ni si tehle svojský film pátou hvězdičku téměř zasloužil... ,,Párkrát jsem ve svém životě zažil chvíle úplné jasnosti. Když na pár krátkých sekund ticho přehluší ten hluk, to víc cítím něž myslím. A věci vypadají tak ostře a svět vypadá tak svěže, jako kdyby všechno právě teď vzniklo." ()
Vcelku nezajímavá sonda do života truchlícího teplého učitele, který má barák, jak rocková hvězda. Homojiskření s Nicholasem Houltem mi přišlo vycucané z penisu a jediná scéna, která mě vytáhla z letargie byla návštěva u Julianne Moore. 50% ()
Chtělo by to parafrázovat Monty Pythony s tím, že tentokrát jde o film, ve kterém stará buzna nikam nejezdí, aby (SPOILER) nakonec stejně chcípla (KONEC SPOILERU). Celé se to bere až příliš vážně, přičemž celý debut je až návrhářsky přešlechtěný, ale všechno je v něm hrozně wannabe. Nejhorší ze všeho je ale vyobrazení homosexuálů, které odpovídá představám heterosexuálů a je podřízeno tomu, aby snobští diváci střetávající se s ambiciózním mainstreamem nebyli ničím znepokojováni. Tohle fakt není umění, pokud za něj nepovažujete obálku Vogue s titulkem "láska až za hrob" (popř. si doplňte jinou floskuli). Nebýt poetizovaných milostných scén mezi dvěma muži, nepoznáte, že je pod snímkem jako debutant podepsán někdo, kdo má dlouholetého životního partnera. Jinak jde o další ukázku midcultu, který se dostal na Oscary, ponoukající ovšem k zamyšlení, nakolik se výrazové prostředky uměleckých filmů staly součástí středního proudu a dnes působí v echt-klubové podívané nechtěně směšně. ()
Není nad dramata, které z počátečního slibného příběhu vykřesají dokonale uvěřitelný a psychologicky hutný vhled, se kterým se ztotožní každý z nás. Protože stejně jako George máme všichni strach a stejně jako on jsme všichni součástí nějaké více či méně viditelné menšiny. Právě klíčový monolog hlavního hrdiny z úvodu dává vědět, že tohle hledání, podpořené překvapivě přesně padnoucím Firthem a Korzeniowského srdce lámající hudbou, tne do živého bez okolků. Onu přímočaře dokonalou barevnou hru emocí, kterou Grauova kamera bere až na samou hranici, by Single Manovi mohly závidět mnohem ambicióznější pokusy. ()
Další film, který jsem musel nechat rozležet. Stylově natočená a dobře zahraná meditace na téma, že život je potřeba žít, i když to občas hodně dře. ()
Kdybych se měla uchýlit ke klišé, prohlásila bych film Single Man za dokonale vybroušený diamant, v jehož nitru se stále ukrývá divokost, syrovost a bolavost, které vám rozřezávají ruce do živého masa každou ze svých vycizelovaných hran. Kdybych byla filmový znalec, obsáhle bych pohovořila o styčných plochách s Hodinami, Daleko do nebe nebo Americkou krásou díky době děje, výtvarné stylizaci, tématice, pocitovosti v elegenatním rámu a uvěznění v každodennosti, popsala bych nejednu stránku o sladění kamery, hudby a barev s dějem a rozpoložením postav a za každým druhým slovem by se přetlačovaly výrazy jako existencialismus, identita a sebeurčení. Kdybych měla chuť někomu něco radit, doporučovala bych vám vidět to ve stejném prostředí jako já, ve starém polozapomenutém kině a kavárně dohromady, kde sedíte u stolku pod starými obrazy a díváte se na plátno během upíjení červeného vína, nerušeni šustěním pytlíků a chroupáním popcornu. Jsem jen ta, která jsem, tak řeknu pouze tolik: Single Man je příběh o drásavé opuštěnosti, o propasti zoufalství skryté za jedním jediným všedním dnem, o snaze (ne)přežít něco, co se přežít nedá a snaze (ne)přežít ve světě, který se rozhodl vzít to do pekla zkratkou... a taky holdem Kráse s velkým K a definitivním důkazem, že když Colin Firth chce, dokáže odhodit svetr se sobem kilometry v dál a zadupat vás do země jediným pohledem. Skláním hlavu, zavírám oči a dovoluji jediné slze prodrat se na svobodu zpod pevně stisknutých víček - a definitivně se loučím s létem. No co, stejně jsem léto nikdy neměla ráda.... P.S. Patřit mezi členy Akademie, kteří odepřeli Firthovi a Korzeniowskimu Oscara, chodím kanálama i po smrti. ()
Tom Ford již ve své prvotině představuje tak nějak svojský přístup k filmu, kdy klade důraz na prožívání postav(y) a v pomalém tempu se snaží na plátno přenést její nejhlubší pocity. Vypráví se méně slovem a více obrazem, přičemž nad vyobrazovým vás režisér nutí přemýšlet. 7/10 ()
Nudný drama o jednom homosexuálovi, který se skládá ze scén typu hlavní postava 5 minut sedí a čumí, hlavní postava 5 minut stojí a čumí, hlavní postava si 5 minut strká bouchačku do pusy (asi trénuje orální sex), pořád nějaký zpomalený záběry a do toho uspávající hudba. Prostě naprostá nuda... Koukal jsem na to po částech 2 dny, protože na jeden zátah bych to fakt nedal. A když konečně hlavní postava sbalí nějakýho hebkýho hošíka v růžovym svetříku, kterej vypadá jako starší brácha Justina Bíbra, tak mu ani nestihne udělat homorektoskopii, protože dostane infarkt (nebo co) a umře... Povedla se atmosféra těch 60. let a Colin Firth to zahrál celkem slušně. To je asi tak všechno. 20% ()
-"If it's going to be a world with no time for sentiment, Grant, it's not a world that I want to live in." Procítila jsem tento film velmi intenzívně, ale zároveň jsem v něm vnímala velkou část unylosti, o kterou nestojím. Filmy o obyčejných věcech, které jsou zcela zásadní, jsou moje krevní skupina. Tady ten pocit důležitosti ale nepřišel. Večer s Julianne Moore pro mě nepředstavoval lekci v kontextu a jakkoliv se oba herci snažili, mnoho vrstev jejich vzájemných citů, o který se předtím mluvilo, jsem v řeči jejich těl nenašla. Setkání se španělským supermodelem nevypadalo jako náhodné dotknutí citlivých duší, ale jako reklama na cigarety. Ani souznění se studentem nebylo cítit takovou živelností, jakou by mělo, ačkoliv ze všech epizod představovalo největší naději. Ale jinak je to tragédie starořeckých rozměrů a jako takovou ji schvaluji. V podstatě to vypadá, že Tom Ford si udělal přesně to, co chtěl, a na nic kolem nehleděl, což je sympatické a obdivuhodné. Jen se mi srdce úplně nepohnulo a dokonce jsem nebrečela (!), což už se mi u tohoto druhu filmů dlouho nestalo. Můj nejoblíbenější/nejintenzivnější moment: Hlavní postava otevře dveře ven do světa a z větve stromu před jeho domem vzlétne sova a zmizí do noci. A čestné zmínění bych také ráda věnovala úvodní scéně na sněhu. Škoda, že se onen přímý, nekompromisní a mírně znepokojivý způsob zobrazování věcí nepřelil do celého filmu. ()
Mačká vrcholně estetické aranžmá hrdlo obsahu, nebo slouží jako přirozené prostředí pro vnitřní prázdnotu a osamělost? Doteď si nejsem jist, ale že strach je nástrojem manipulace, včetně té, co provádíme sami na sobě, to je neoddiskutovatelné. Otázkou zůstává, jestli by zvládl Ford to samé s údržbářem ze slévárny, který je niterně trhán ztrátou milence a ve specifický den svého života blíže pozná mladého prodavače lahůdek z Kauflandu. Jenže, koho by zajímal obstarožní teplouš, když může mít stárnoucího gaye.. Vyprahlý Colin Firth famózní v každém svém decentním gestu.. ()
Reklama