Réžia:
Uli EdelScenár:
Herman WeigelHudba:
Jürgen KnieperHrajú:
Natja Brunckhorst, Thomas Haustein, Jens Kuphal, Rainer Woelk, Jan Georg Effler, Christiane Reichelt, Daniela Jaeger, Kerstin Richter, David Bowie (viac)Obsahy(2)
Keď trinásťročná Christiane F. spoznala berlínsku scénu konca sedemdesiatych rokov, jej život sa drasticky zmenil. Čoskoro sa stala závislou na heroíne a kým ráno sa snažila chodiť do školy, popoludní zháňala peniaze na ďalšiu dávku prostitúciou. Jej najbližší priatelia začali postupne umierať. Keď mala štrnásť rokov, vyrozprávala svoj príbeh novinárom z časopisu Stern. Výsledná kniha sa stala besellerom a film, ktorý čoskoro nasledoval, hitom. (RTVS)
(viac)Recenzie (555)
Silně působící snímek, jemuž ani roky nic neubraly na sugestivnosti. Nahlédnutí do života lidí, tedy spíše dětí, jejichž měření času se smrsklo na dobu od dávky k dávce, případně od dávky k absťáku. Ačkoliv začátek ještě vypadá skoro idylicky a z obrazovky/plátna krátce na diváka vydechne pozitivní atmosféra "osmdesátek" v západoevropské verzi (skvěle proložená hudbou Davida Bowieho), brzy do děje vstoupí bezútěšnost a deprese. Mrazivě zní vzájemné ujišťování protagonistů, že co nevidět začnou odvykačku, když už při vyslovení jejich slov je zřejmé, že budou přebita další dávkou. Přežít toto peklo muselo vyžadovat obrovskou vnitřní sílu a další sílu pak určitě stálo i sepsání tohoto svědectví do knižní podoby, která se stala předlohou filmu. ()
Čakal som síce, že nemeckí tvorcovia nebudú nič zľahčovať, ale aj tak ma táto adaptácia emocionálne rozobrala a nielen svojou explicitnosťou. Hviezdu však síce nerád, ale predsa, uberám za vyššiu absenciu matky v deji. To si preboha nič nevšimla? Predpokladám, že predloha je v tomto smere dôkladnejšia. Atmosféricky dokonalé, i keď nie som Bowieho fanúšik. Song Zoo Station od U2 zrejme na film odkazuje, ale nepátral som po tom. ()
Scénář: Herman Weigel, Uli Edel .. Předloha je jistě mnohem bohatší, ale i tak je filmové zpracování dostatečně působivé, zejména díky hlavní představitelce, které tu heroinovou fascinaci až závislost snadno uvěříte.. ()
Tento film už skutečně nikdy nechci vidět. Na ulicích každý druhý zfetovaný, podél silnic prostitutky, kolem jen šeď, úzkost a spousty zničených životů. My děti se stanice Zoo je kvalitní dílo, ukazuje život takový, jaký opravdu byl a člověk dostane husí kůži a je rád, že nežil v hlavním městě Německa 70. let. ()
Kniha rozhodne podava posobivejsi dojem, ale film na druhej strane cloveku s mensou predstavivostou ukaze, ako sa z ludi, stavaju ludske trosky, pripadne mrtvoly. Je asi len dobre, ze som knihu citala uz pred desiatimi rokmi, pretoze verim, ze by mi film prisiel hned po precitani absolutne zbytocny. Je rok 2009 a chapem, ze tieto filmy uz dnes nikoho nezaujimaju, ale s odstupom casu je "uzasne" sledovat, ako boli narkomani este pred epidemiou AIDS stedri, pri poziciavani ihiel svojim spolufetakom. Je naozaj tragicky smutne, coho vsetkeho su ludia schopni, ked prepadnu svinstvu menom "droga". ()
Galéria (70)
Zaujímavosti (34)
- Mnoho herců nemělo před natáčením žádné herecké zkušenosti. Pro většinu to také byla první i poslední role. (Polinecka)
- Detlef (Thomas Haustein) žije také v Berlíně a pracuje jako řidič autobusu. V jednom z interview uvedl, že Christiane (Natja Brunckhorst) nikdy nemiloval a otevřeně přiznal svou homosexualitu, proto nikdy nezkoušel hledat cestu zpět k Christiane. (Trainspotter)
- Natja Brunckhorst v súvislosti s nakrúcaním vyrozprávala kurióznu príhodu: "Nakrúcali sme scénu na ulici Kurfürstenstraße. Moja postava Christiane stojí sama a čaká, kým ju niekto vyzdvihne. Bol to dlhý záber objektívu, takže kameramanský tím bol ďaleko. Odrazu prišlo auto a už som šla nastúpiť, keď som kútikom oka uvidela, ako niektorí členovia posádky bežia ku mne a kričia: „Nie! Nie! Nie!" A vtedy mi to došlo: toto nebol herec, to bol skutočný chlap, ktorý sa ma snažil zobrať. Skoro som nastúpila do auta s niekým, kto sa chcel vyspať s 13-ročnou." (Arsenal83)
Reklama