Réžia:
Christopher NolanScenár:
Christopher NolanKamera:
Wally PfisterHudba:
Hans ZimmerHrajú:
Leonardo DiCaprio, Joseph Gordon-Levitt, Elliot Page, Tom Hardy, Ken Watanabe, Dileep Rao, Cillian Murphy, Tom Berenger, Marion Cotillard (viac)VOD (5)
Obsahy(2)
Dom Cobb (Leonardo DiCaprio) je skúsený zlodej; jeho majstrovstvo spočíva v kradnutí najcennejších tajomstiev. Kradne myšlienky z ľudského podvedomia v čase, keď je myseľ najzraniteľnejšia - keď človek spí. Cobbove výnimočné schopnosti z neho robia nielen vyhľadávaného odborníka, ale aj ohrozeného utečenca. Musel obetovať všetko, čo kedy miloval. Teraz má šancu na vykúpenie, šancu získať späť svoj život. Táto posledná úloha je nielen veľmi riskantná, ale zdá sa, že je aj nemožná. Tentoraz jeho úlohou nie je ukradnúť myšlienku, ale skôr ju niekomu podstrčiť... (HBO Max)
(viac)Videá (30)
Recenzie (4 111)
V minulé dekádě to byl Matrix, který ukázal, že akční sci-fi blockbuster může mít mnoho úrovní. Tato dekáda na to zatím marně čekala. A teď přišel Inception. V jednom komentáři asi nejde rozumně pojmout, v čem je tento film neuvěřitelně originální a zvládnutý, a v čem je docela schválně neoriginální a co mu - opět docela chválně - schází. Protože, když děláte film o "snu ve snu", jak chcete docílit opravdového emocionálního účinku? (Možná to zvládne úchvatná hudba, která se opět téměř ničemu nepodobá, ale i u ní víme, že to je součást konstruktu - tvoření umělých světů.) ()
Scénář: Christopher Nolan .. Podobně jako po první projekci Dark Knight: chci to vidět znovu. Možná ještě ze silnějších důvodů než u netopýřího muže. A nejen v tom... Precizní, zejména technicky dokonalé a velice přehledně zrežírované dílo, ovšem zase chladné, vrstvené, ale ve svých nekonečných možnostech trochu omezené a svým podáním bohužel né tak strhující. Sen ve snu. Pohlcující ano, ovšem důsledné v postupném podávání informací až jsou ty koleje příliš svazující a koridor překvapivosti omezený. Herecká sestava je výtečná, ale ani Leonardo DiCaprio zde nemá ten prostor (či sílu) urvat si něco víc. Prostě jen silná sestava pracující na plné obrátky, kde hodně zaujme (herecky!) Ellen Page.. Hudba (zvláště když si vzpomenu na excelentní podkres traileru) má sice úroveň, ale emocionálně nevytrhne. Tečka v podobě "snově nejednoznačného" rozměru je však super mystifikace... ___ Matrix kód padá ze svých výšin nerušeně i nadále. ___ Díváte se pozorně 2 ()
Dokonalá lahůdka pro Nolanovo potěšení. Co si kdy tento režisérský mistr na svých filmech nejvíc užíval, užívá si v Inception do poslední vteřinky. Ať už jde o hlavního hrdinu plného vnitřních rozporů v prostředí daleko větším než on sám, o nejednoznačné závěry a v neposlední řadě o několik dějových rovin střídajících se v centru dění (tato libůstka, natolik osvědčená v Temném rytířovi, je zde dovedena na nejzazší možné maximum). Zkrátka dostáváme všechny finty, nad kterými jsme kdy pokývali hlavou - v jednom efektním balení, které si vás omotá od prvních minut tak pevně, že nezbude nic jiného než hladově sledovat osudové příběhové nitky. A když Leonardo DiCaprio dokončí herecký megakoncert a Hans Zimmer ten hudební, je jasno. Přišel nový filmový life-changer. ()
Geniální??? To myslíte tak, že se u psaní scénáře držel pan Nolan za geniálie a řemeslně si je třel? No bublina je to naleštěná dokonale, ale ty, jak říkají programátoři a sexuální nadšenci, "chyby vnoření" jsou místy neodpustitelné. Je mi jasné, že se pan Nolan soustředil zejména na své zduřelé ego a při takovémto pompézním honění musí logika stranou. A voila! Chris nám cíleně vyvrcholil a zahájil mezi místními tlučhuby "Mistrovství světa v mlácení prázdné slámy". Diskuze mi připomína pohádku o hloupé žábě : http://www.youtube.com/watch?v=pJT2tmd3IL4 "...Inu, kdo je chytrý, ten mi rozumí...!!!" ()
Galéria (135)
Fotka © Warner Bros. Pictures
![Počiatok - Z filmu - Dileep Rao, Tom Hardy, Joseph Gordon-Levitt, Leonardo DiCaprio, Elliot Page, Ken Watanabe](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/620/160620817_466fb8.jpg)
Zaujímavosti (133)
- Film byl točen na 3 typy kamer. Na 65mm kameru, na klasickou 35mm kameru a na digitální Phantom kameru, která umí zaznamenávat několik stovek fps. Phantom kamera našla uplatnění v extrémně zpomalených sekvencí. (gurmanfilmu)
- Slovo "Cobol" z Cobol Engineering, spoločnosti, pre ktorú pracoval Dom Cobb (Leonardo DiCaprio), je v skutočnosti vysoká úroveň jazyka pre spracovanie obchodných dát. (el.sabado)
- Film v českých kinech vidělo rekordních 320 tisíc diváků a vydělal 40 milionů Kč. (Varan)
Dannyho parťáci v Noční můře z Elm Street. ____ Čerpal-li Nolan ve svém posledním kasaštyku z Victora Huga (Joker nalezl svůj předobraz v Muži, který se směje), v Počátku na francouzské půdě zůstává, ale obrací se od beletrie k faktu do končin francouzských psychoanalytiků. Nelze přejít, že zrovna Kubrickův minuciózni epigon Nolan, rozený v Anglii, na jejíž půdě se začaly dávno před tím, než promluvil Bacon a Locke, rýsovat základy empirického pojetí světa, upadl do snářství a okultismu. Jinde by to mnoho pozdvižení nebudilo, budí však u tvůrce, kterému je nade vše slogan Rage against the machine „all sounds made by guitar, bass, drums and vocals“ čili žádný elektrický mašinky a v TDK just si zamane převrátit na střechu opravdický kamión. Nolanovy střízlivé filmy, dokonalé jako vyrobené kolo setrvávající na své ose v equilibriu v jakékoli pozici, filmy analogového režiséra v digitálním světě, který má zelené plátno za peleš lotrovskou, s pojetím snu od základu kontrastují. Nebo ne? Osvětlí následující intermezzo. ____ I. intermezzo: Podobnost mezi filmem a snem vysvitla hned na samém počátku. Těmto řečem neujde ani Počátek – kino připomíná snění a Nolan tomu rozumí snad ze všech nejlépe. Mnoho rysů tomu opravdu nasvědčuje. Především filmy a snění spojuje vizuální charakter. V obojím najdeme v podstatě stejnou gramatiku. Neobjevují se snad ve snu podobné prvky jako zatmívačka a jízda kamery? Odtud vidíme, že divák v kině může být díky situaci, v níž se nachází, přirovnáván ke snící osobě. Stojí proti sobě tedy dvojí: psychoanalýza se svým pasivním divákem, odevzdaným v temném sálu nereálným obrazům, jako by byl v polospánku, a proti psychoanalýze se vzmáhající neoformalismus počítající s divákem aktivním, racionálním. Jak ukazuje Nolanův zásadní příspěvek k problematice, oboje vychází z chybných předpokladů. Chtějí-li neoformalisté Thompson s Bordwellem svrhnout začarovaný kruh sebepotvrzování už předem vytvořených kontinentálních konceptů v čele s psychoanalýzou a marxismem a zabývat se filmem a pouze filmem samým, zapomínají, že filmy jsou příliš komplexní a každý divák si v nich nevědomě hledá to jemu vlastní na základě zkušenosti a vášní, ten zápletku, další vizuální kvality, třetí symptomy mocenských vztahů, čtvrtý architekturu, Kaplický kupříkladu láteřil nad tím, a asi oprávněně, jak v ateliérech ztlučený místnosti postrádají esprit a věrohodnost. Problém psychoanalýzy vězí v opačném, v zracionalizování. Masová kultura je psychoanalýza obráceně. Freud pochopil, jak účinkují sny a nevědomí, a dal tak tvůrcům kultury možnost vědecky manipulovat publikem. Reklama je psychoanalýza uvedená do praxe, hollywoodský film je promyšleně organizován, emoce jsou koncipovány jako sen pro uspokojení spotřebitele. Na podvědomí není přísně vzato nic iracionálního, spíše než snu se divákův zážitek v kině podobá snění s otevřenýma očima. Nolan porušil letitý protimluv, když dal dohromady chytrý film o snech vyžadující bdícího diváka a několikeré zhlédnutí. Ukázal tím neoformalistický základ psychoanalýzy a psychoanalytičnost neoformalismu. Doufejme, že tento objev v univerzitních posluchárnách vbrzku zdomácní. ____ Většina režisérů udělá ze záběrů scénu. Nolan ze žánrů (heist, love story, sci-fi, spy thriller) a ze scén dělá film coby celek – makrosvět, jehož kontrolou je posledlý, tudíž neopomene zařadit každých deset minut z batmanovského diptychu známý supervizorský záběr nad mrakodrapy z helikoptéry, kterým sleduje kolotání vesmíru a dohlíží na stav situace-filmu. O Nolanovi je známo, že na rozdíl od takového Jacksona odmítá second unit a i na méně důležité scény dohlíží osobně. Odtud shoda se školometským suchoprdem Kubrickem, jehož mínění, že v každém filmu je jen tolik filmovosti, kolik je v něm matematiky, se šířilo ještě dlouhá léta po skonání. V Počátku Nolan smýšlí v zásadě jako platonik i pozitivista, věří, že existuje jediný svět idejí, který popisuje jedinou fyzikální realitu, ale ví, že fyzikální teorie jsou jen námi zkonstruované modely, které realitě odpovídat nemusí, jak nasvědčuje fúze makrozáběrů, velkých trompe-l'œil měřítek a epických proporcí klasického Hollywoodu se zásahy do událostí života lidského, citu pro detail a psychologický realismus Hollywoodu nového. Soupatřičnost makrosvěta a mikrosvěta v lidské mysli avizovala už Nolanova krátkometrážní prvotina, Doodlebug. Jsou tu ale i další důvody pro Nolanův trademark, záběry z výšky na město hustě pobité mrakodrapy, zatímco v dřívějších filmech, třeba v československé saudkovině Kdo chce zabít Jessii?, nacházíme tolik záběrů ze země na nebe, na helikoptéry, a naopak v momentě, leze-li postava nahoru po fasádě, bere jí Vorlíček seshora z atiky, zatímco Nolan nemůže, neboť mrakodrap atiky nezná - v tlaku méně únosný, drobátko nevzhledný stavební materiály jako zdivo a beton nahrazuje ve dvacátém prvním století ocel, lehké slitiny kovů, sklo, plasty, slovem lehká materiálově technická základna. Tedy nejen televize, počítačové hry a internet jsou důvodem k proměnám filmového stylu, jak nás učí postgraduální studenti, nýbrž i něco tak předvídatelného, jako je ruch stavební. Filmaři naň reagují, postihujíc skutečnost. Nebo ne? Osvětlí následující intermezzo. ____ II. intermezzo: Film se vždy poměřoval ke skutečnosti. Kolem těchto debat se rozvinula diskuse o filmovém realismu, odsud známe všechny ty slavné metafory: film jako okno otevřené do světa, nebo film jako zrcadlo do světa. Mnohé z těchto postojů nalezneme u André Bazina a Siegfrieda Kracauera. Pro Bazina film odhaluje vnitřní pravdu skutečnosti, pro Kracauera jednoduše reprodukuje skutečnost věcí. Oba nestoři filmové kritiky si předeslali určit, je-li film prodlouženým stínem skutečnosti, či snad pouze kopií… ani jedním není! Zaměnit obraz za skutečnost není nic jiného než podléhání fatální iluzi. Nolan tuto iluzi rozvrátil: místo toho, co jest, postavil na trůn, co má být. V protikladu k rozšířenému pojetí filmu jako zobrazení skutečnosti postavil myšlenku, že film ze své podstaty umí zhmotnit představy. Od pódiové magie Dokonalého triku přeskočil ke skutečnému zázraku. Vždyť film od svých počátků dění v záběrech ozvláštňuje (podobně jako barevné ochucené kondomy ozvláštňují sexuální zážitek) a ošklivé vystříhává, tak jakápak realita. Byla snad kinematografie stvořena k zachytávání reality? Bohužel se nás o tom snaží mnozí přesvědčit, dokonce i mistři kalibru Finchera či Manna, třebaže purifikují filmovou gramatiku a odhodlávají se k digitálu, zůstávají u bohapustých „kriminálek“! S filmy se to má jako s naším mozkem, využíváme je maximálně na 3%. Kam zmizela budoucnost? Kdy přestala být toužebně očekávanou a začal z ní jít strach? Kde máme lítající auta? Kam vyšuměly sny o letech na cizí planety? Podobně jako Palahniuk docházím k názoru, že jsme vyměnili objevitelské pudy za luxus. Spíš než na kosmický průzkum se věda soustředí na kosmetický. ____ Kontinuita Nolanovy tvorby je patrná z toho, že spolupracuje se stejným štábem a protáčí dokola tytéž herce. Ergo každý z předchozích filmů Nolana vede k Počátku, od fraktálně rekurzivních narativů ze Sledování a Mementa, přes mindfuckerskej twisting v Dokonalém triku, po kající se hrdiny stíhané minulostí z Insomnie a Batmana, a do toho touha po domově z Čaroděje ze země Oz, gravitaci nedbající výpůjčky z 2001, vizuální komplexicita Blade Runnera anebo matrixovské pojetí mytologie (Cobb/Jacob, Page/Ariadne ap.). Nolan připravil stejně jako u TDK past na festivalový snoby i rozdováděný freecooliny, když pojal Počátek jako intelektuální blockbuster, chceme-li odlehčený artwork, vzkazujíc divákům i režisérům: you mustn't be afraid to dream a little bigger, darling. () (menej) (viac)