VOD (1)
Série(6) / Epizódy(121)
Obsahy(2)
Vystoupení amerických školních sborů zvaných glee kluby vypadají poněkud jinak než naše obvyklé besídky. Jde o show se vším všudy – s hudbou, choreografií, kostýmy, svícením, sólisty... Kluby pořádají veřejná vystoupení a účastní se národní soutěže. Pokud je klub úspěšný, tak to pro školu znamená i prestiž a peníze (sponzoři apod).
Mladý učitel španělštiny Will Schuester působí na McKinleyho škole v Ohiu, kde jako student zažil období největší slávy tamního klubu. Tehdy patřili sboristé mezi nejpopulárnější žáky, protože byli opravdu dobří zpěváci a tanečníci. Jenže současný klub je absolutní propadák. Chybí lidé a schopný sbormistr. Schuester se klubu ujme a čeká ho nelehká cesta. Musí získat kvalitní členy, kteří se zároveň musejí smířit s tím, že podle názoru většiny dětí ve škole jsou sboristé vrcholně trapní. Štěstí se na něj usměje v okamžiku, kdy při konkurzu objeví výjimečně talentovanou studentku Rachel. Ani ostatní adepti na tom s hudebním nadáním nejsou špatně – zženštilý Kurt dokáže vyzpívat neuvěřitelné výšky, korpulentní Mercedes dokonale ovládá svůj hlas, vozíčkář Artie skvěle hraje na kytaru a koktající Tina přestává při zpěvu zadrhávat. Na škole to ale nikdo z nich nemá snadné, téměř bez výjimky jsou terči šikany. Házejí je do popelnice, zavírají do kadibudek, polévají ledovou vodou apod. Není tudíž divu, že se nikdo další do sboru nehrne. Až díky lsti dokáže sbormistr Schuester přilákat kapitána fotbalového mužstva, který má přirozený, ale poněkud neotesaný talent. První záblesk šance na úspěch nedá spát tělocvikářce a trenérce roztleskávaček Sue, která je zvyklá, že její kroužek je na škole ten jediný důležitý. Rozbíhá proto ďábelský plán na zničení klubu v samotném zárodku...
Záměrem tvůrců bylo vytvořit protiklad seriálům plným násilí a vražd. Něco originálního a zároveň pozitivního a optimistického. A seriál má skutečně schopnost vyvolávat v divácích dobrou náladu.
(TV Prima)
Recenzie (533)
Po jednom díle ()
Hodnocení zatím po polovině první série. Sem tam si pustím jeden / dva díly, ale o vypěstované závislosti nemůže být řeč. Je to takové milé, příjemné pokoukání s naivními zápletkami a fajnovými muzikálovými čísly, kterých by však někdy mohlo - a mělo - být mnohem víc (dva tanečky na 45 minut fakt nestačí). Za veliké plus ale považuju, že ačkoli většina postav spadá do negativních škatulek (slaboch, namyšlenec, intrikánka), dokázal jsem si k nim i přesto vytvořit víceméně pozitivní vztah. První sérii určitě dokoukám. První série dokoukána - no, je to celkem fajn, nijak jsem u toho netrpěl, ještěže je tam občas příjemný nadhled a kousavě sarkastická Sue. Do druhé série ale pokračovat nebudu. ()
Glee: Kompletná 1.sezóna▐ Tržby za predaj DVD v USA $38,455,606 //počet predaných kusov 1,409,948 ║ Wau, milé "seriálové" prekvapenie, ktoré má asi všetko čo by mal mať dejovo kompletný a pre diváka pútavý seriál, v podstate ani na moment nenastal žiadna zbytočná vata, k tomu tanečná choreografia zo spevom skvelo šmakovala, v doprovode dobre načasovaného humoru a popritom príbeh dobre odsýpal. Po prvých 2.dieloch som až nečakane nadšení... pozrel celú prvú sériu a je spokojnosť __//1.sezóna=/90%///__ __//2.sezóna=/80%///__ ()
Po každé nové epizodě trávím týden na Youtube a pouštím si boží hudební čísla. Rozhodně nejzajímavější seriál téhle sezóny. ()
Seriálem Glee se kontroverzní tvůrce Ryan Murphy vrací na půdu střední školy (jako v jeho raném a již kultovním díle Popular), a realizuje své muzikálové sny. Já jsem Murphyho velký fanda, a tak můžu říci, že se naprosto nezapře jeho rukopis. Glee je stylizované úmyslně klišovitě a přepjatě, ale to je jen kabátek ukrývající syrovou realitu. Prostředí střední školy Murphymu sedí stejně jako vztahové drama, a tak už pilot dává tušit něčemu výjimečnému. Naprosto přesný (a velice talentovaný) cast a výborné písničky jsou tak jen hutná poleva na výtečném dortu. 1. řada - 5*, 2. řada - 4*, 3. řada - 5*, 4. řada - 3*, 5. řada - 4*, 6. řada - 5*, jsem strašně rád, že celý seriál skončil na pozitivní notu (chuckle), jako celek objektivně za 4*, je to ovšem neskutečná srdcovka. ()
Znásilnění do análu rasově (i jakkoli jinak) korektním růžovým lízátkem z ostnáče. BLEE ()
Za hudbu, která má opravdu grády! :) ()
1. série - 100% - Mladí, zranitelní, nejistí a přitom naprosto úžasní. Když jim pan učitel dodá energii, dokážou skály lámat, když je jeho nemesis Sue Sylvester znovu podrazí, většina z nich se rozbrečí. A stejně se umí zachovat jako snad nejuvěřitelnější parta teenagerů, co v seriálu pamatuji. Ta neodbytná touha udělat z každé hezké chvíle za každou cenu chvíli nezapomenutelnou, to zkrátka k dospívání patří a Ryan Murphy tenhle aspekt vystihl naprosto dokonale. Ale co dělá z Glee už po první sérii legendu, to je složení a provedení muzikálových čísel. Na své si přijde každý, od milovníků popu či rocku až po R'n'b a stejně si to pak v přehrávači pustím všechno najednou třeba desetkrát po sobě. Překvapení roku první série není, protože jsem podobnou bombu tušil už od pilotu. O to větší výzva je tak teď tuhle křehkou dokonalost udržet na vrcholu. 2. série - 85% - Tvůrci si lehce koledují, ale mají štěstí. Přes všechny výtky mají stále ruku na návykové songy a herecky fantastické osazenstvo. Hlavní důvod, který dává druhou sérii kvalitativně až za první, je absence souvislé dějové linky. Ony těhotenské problémy, které se před rokem zdály trochu navíc, totiž daly seriálu až překvapivou komplexnost. Nová sezóna má sice konflikt Kurta s Karofskym a samozřejmě i starosti s přípravami na soutěže či spory se Sue, ale ve zbytku se jedná spíše o epizodičtější nebo krátkodobější linky. Co funguje, to je Willův záměr udělat z New Directions lepší lidi ve chvílích, kdy je "učí" o alkoholu, sexu nebo vlastních vadách. A konečně největší problém většiny diváků - vztahy. Neříkám, že tenhle naddimenzovaný koloběh je bezchybný, ale přesto mu věřím. Někdy to párování vychází (Quinn + kdokoli), jindy tak úplně ne (Puck + Lauren). A nakonec největší překvapení série? Santana. Protivná mrcha z první série je pryč a přichází uvěřitelná osobnost s duševním vývojem, který z ní dělá snad i nejlepší postavu druhé řady. A teď už nezbývá než si pustit poslední píseň z finále. Možná to nebyla bezchybná sezóna, ale co s tím, když na ni myslím kudy chodím a gleesničky z ní si zpívám každý den. 3. série - 90% - Dospělé. Vztahy přestaly dělat šílené veletoče, páry se nemusím bát oblíbit ve strachu, že během několika epizod budou od sebe a i soundtrack si udržuje příjemně stálou různorodost. A ať už slyším covery od Coldplay, Michaela Jacksona nebo představení West Side Story, nechce se mi s touhle partou loučit. Ironicky totiž odchází ve chvíli, kdy definitivně našla svoji tvář. Občas vtipkuje, občas vychovává a občas jen experimentuje. Velké zaváhání tentokrát bylo snad jen jediné. Tvůrcům baštím veškeré zápletky, které nabádají k univerzální snášenlivosti, ale to aktivní podporování snah nováčka Wadea bylo chvílemi až příliš na sílu. Ale jinak všechny volby, obavy z budoucnosti nebo rodinné nejistoty pořád sleduji s nadšením. Jen momentálně nevím, co po překvapivě střízlivém happyendu čekat. Změna může Glee prospět, ale děsí mě, že na McKinley High zůstávají ti podstatně méně zajímaví. 4. série - 65% - Zklamání o to větší, že mě nová éra na úvod uklidnila a snažila přesvědčit o tom, že i napočtvrté si mě středoškolské zpívánky (tentokrát i s kýženou příchutí metropole) získají. Nějakou dobu se skutečně cílilo hodně vysoko a takový The Break-up je dost možná i mou nejoblíbenější epizodou vůbec, ale časem šla úroveň podzápletek tak dolů, že jsem svoji oblíbenou show občas nepoznával. Nové postavy mají problém zaujmout jen chvíli potom, co se stihly vyprofilovat, klíčové vztahy nejednou působí odbytě, a když má i finálový díl problém dostat ze mě nějakou tu emoci, zůstávají na samém konci nepříjemné rozpaky. Alespoň, že Darren Criss se poté, co si Rachel vyšla podmanit New York, stal jednoznačně novým tahounem. 5. série - 80% - Člověk míní, ale osud mění. Ještě před samým začátkem páté sezóny přišla rána, která seriál navždy změnila a nechybělo moc, aby ho i předčasně ukončila. Cory Monteith zemřel a s ním odešel Finn Hudson. My dostali dojemnou epizodu Quarterback, Will ztratil svého nástupce, Rachel (a v srdcervoucí paralele i sama Lea Michele) pak svou životní lásku. A Ryan Murphy se vzdal svého vysněného konce, nadělil nám několik scén, kterými měl původně seriál končit a celou dvacetidílnou anabázi okořenil novinkami natolik chutně, že jsme získali lepší chod než loni. Skrýval v sobě nezapomenutelné epizody (kromě zmiňované piety vyčnívaly nejvíc Frenemies a Opening Night), nezdolnou vůdčí trojici Rachel-Kurt-Blaine, několik fanoušky vymodlených scén v souvislosti s epizodou číslo 100 nebo (poněkolikáté a znovu silně) atmosféru splněných snů. Co se ale nepovedlo, to je tradiční nešvar v podobě zametání zápletek pod koberec. Jen namátkou jsme nedostali uspokojivé zakončení či vysvětlení vztahových linek (Artie-Kitty, Santana-Dani, Sam-Penny) a hlavně velkolepě vystavěného budování kapely nevedoucí prakticky nikam, což vzhledem k účasti Demi Lovato a Adama Lamberta zabolí dvojnásob. Osmdesátka v hodnocení je tak svým způsobem srdcová. I přes mnoho výhrad se zkrátka každý týden nemůžu nového dílu dočkat a dokážu si tuhle partu zas a znovu užít. A to už něco znamená. 6. série - 100% - Návraty ke kořenům nejsou jednoduché a navazovat tam, kde se restartovalo už nejednou, je úkol když ne nemožný, tak alespoň nadlidský. Jenže Murphy, Falchuk a spol. se jako nadlidé ukázali a s pomocí milovaných starých tváří šlape Glee Club nejlépe za poslední roky. Takhle nekriticky nadšený, zpívající, dojatý i rozesmátý jsem v jedné střední v Ohiu byl opravdu jen v samých začátcích. A když se různorodě vyprofilují nováčci, dvojdíl Hurt Locker dokáže, že hranice absurdity se pokaždé dají ještě o kus překročit a ve finále se zvládají vrátit prakticky všichni, které byste si alespoň ještě jednou přáli vidět, vzdávám se. Těch veletočů, přešlapů nebo chyb bylo za šest let dost. Ale mně je to teď asi i jedno, protože nastoupit na samý vrchol a po mnohých peripetiích se tam na úplném konci vrátit, je umění králů. A Rachel, Will, Kurt, Blaine a všichni další přesně takovými králi jsou. I'm not afraid of moving on and letting go. It's just so hard to say goodbye to what I know. () (menej) (viac)
Ze začátku mě tenhle seriál fakt štval, ale chtěl jsem zjistit, proč to spousta lidí považuje za tak boží záležitost. Trvalo to sice osm dílů, ale už se taky na té vlně vezu. ()
"Připrav se, černoško ze sboru, na jejíž jméno si teď nemůžu vzpomenout, budeš holka velkýho Puckstera." Školní sbory byly vždy mimo můj zájem, neboť mám doživotní zákaz zpívat i při hromadných vystoupeních. Občas ho sice poruším při sprchování, ale všímám si přitom, že ani té sprše to evidentně nedělá dobře. Přesto jsem se vydal sledovat seriál, kde hráči amerického fotbalu zpívají, vozíčkář tančí a roztleskávačky tomu dodávají trochu ... no inteligence to nebude. Na můj vkus je to sice trošku multi-kulti, ale je to v USA a tam mi to křížení ras, náboženství a pohlaví zase až tak moc nevadí. Navíc ta hudební čísla mě baví a je to celé takové pozitivní, tak tomu nebudu hodnocením ukazovat temnou stranu svého vrozeného cynismu. ()
No, nalijme si čistého vína, přátelé. Glee, to je především hudba. Zbytek je jenom nevyhnutelná vata. Tedy aspoň prozatím. No a u toho i zůstávám. Hudební čísla už postrádají efekt překvapení a okolní vata je ... no prostě vata. Vzdávám to po šesti epizodách. ()
Nejsilnější stránkou Glee je samozřejmě ta muzikální. Notoricky známé songy v mnohdy lepším podání než samotný originál. Do toho barevná atmosféra a šílená sestava, kterou prostě miluju. Dějově hodnotím druhou sérii za lepší než první. Oblíbené postavy: Rachel, Puck a v 2. sérii Santana. ()
Tento seriál vytváří fikční svět, o jakém si lecjaká sci-fi mohou nechat jen zdát. Samozřejmě není fikční ve smyslu "vědecké fikce", ale co do působení na diváka má podobný efekt pohlcení. Svět Glee je nádherné místo, kam by nepochybně rád patřil každý člověk nostalgicky vzpomínající na střední školu. I přesto, že má své problémy, které udržují základní kontakt s realitou, stačí jedna píseň, stačí na chvíli pocítit ten nezměrný talent perfektně zvolených herců/zpěváků a člověku je hned lépe. Samotný děj samozřejmě dokonalý není, neboť vyšší koncentrace klišé není vždy vyvážena stejnou měrou humoru, taktéž kvalita od cca 3. série pozvolna klesá, ale díky 1. sérii plné hodnocení nechávám. 9/10 ()
Problém je, že téměř každá postava je mi nesympatická, když udělá něco fajn, vzápětí si to pohnojí. Jejich charaktery jsou na můj vkus až moc pokřivené. Haleluja USA! Fandím tak akorát přehnaně čisto-milné učitelce a Willovi. Zbytek je taková nezajímavá omáčka, ze které občas vykoukne dobrý štěk v podobě písničky či nějakého představení - to je to, proč na to koukám. Mám ráda filmy, kde se zpívá, i to kolem obvykle bývá fajn. Tady je zdlouhavé, na pěst, občas urychlené, nepoutavé a asi na můj vkus a orientaci na dálnovýchodní myšlení až moc americké. Až se mi tam občas některé věci hnusily. Čímž nemyslím toho gaye, protože to je jedna z postav, která mě drží při pozoru. Slabší 3* a uvidíme, co nám to ještě přinese za katastrofu a hudbu. EDIT.: Viděno všechno, nakonec to bylo až moc přitažené za vlasy, písničky mě na konci už taky moc nebraly… něco bylo fajn, ale spousta věcí ne. Snižuju hodnocení na 2*. A jsme si kvit. ()
Dreams came true. Okamžitá kultovní klasika a vlastně všechno, co jsem kdy chtěl v seriálu vidět. Po dvou sezónách prostě boží. 100% ()
čistých 5. Na tak úžasně roztomilý a těžkou závislost vzbuzující seriál už asi nenarazím. Zábavnost je vytažená do úplného extrému hlavně díky postavě Sue, nejlepší seriálové postavě, jakou jsem kdy viděl, všechno je bráno s obrovským nadhledem, vztahy jsou doslova šíleně překombinované, celkově má tento seriál asi jedno z nejlepších obsazení, postavy jsou jedna vedle druhé uvěřitelné, mají typické středoškolské problémy a taky se tak chovají, samozřejmě stále se stoprocentním nadhledem - celkově celá škola funguje jako ironizace amerického školství. Co se na té škole dějí za šílenosti, je těžké popsat. A stejně ji od začátku seriálu miluji a mám za vzor všech ostatních škol. A samotné písničky, jejich nové provedení, a choreografie + skvělá návaznost na děj - to je už jen úplné potvrzení výjimečnosti seriálu. 2. série zatím drží standart - dokonalost. ()
|| Scenár: Ryan Murphy, Brad Falchuk, Ian Brennan | Hudba: James S. Levine | Produkcia: Alexis Marion Woodall, Michael Novick, Kenneth Silverstein | Distribúcia: 20th Television | Štúdio: 20th Century Fox Television, Brad Falchuk Teley-Vision, Ryan Murphy Television || Kuskovitý dej a krčovitosť. To sú jediné negatíva inak príjemného, X-tého pokusu o vytvorenie naozajstného muzikálového seriálu. Ešte to ale nezahadzujem, možno sa v pokračovaní milšie prekvapím. ()
Naprosto chápu, že tenhle seriál má spoustu maximálních i minálních hodnocení. Stylizován je záměrně kýčovitě a k tomu hudební čísla, která nemusí sednout každému. Mě to ale úžasně baví a těším se na každé další hudební číslo. ()
Glee je v podstatě High School Musical roztažený do seriálu, přičemž to, že Glee je na 142. místě v TOP 200 seriálů a má 83%, zatímco hodnocení High School Musicalu se pohybuje okolo 30% považuju za perfektní ukázku pokrytectví většiny těch, co hodnotili obojí. Jistě, že jsou tam značné rozdíly, ale pořád je to jen příběh o hudebním kroužku s využitím všech klišé, které si dokážu představit. HSM je určený mladším divákům a nastoluje jen ty nejjednodušší problémy (rozhodnout se mezi sportem a zpěvem), Glee míří na starší diváky a k tomu samému motivu přidává závažnější témata, jako je hledání rodiče nebo hledání sexuální orientace, nečekané těhotenství, do čehož se ještě zamíchá mentálně postižená postava a tělesně postižená postava. (To už radši Timmyho a Jimmyho:)) Osazenstvo seriálu je dokonale politicky korektně poskládané, zaplněné černobílými charaktery, které sice zjevně umí zpívat, ale co to zpívají?! Děj... jak z telenovely. Někdo to může nazvat naivitou, ale na mě to působí tak, že to tvůrci myslí vážně. Glee symbolizuje vše, co je na americké muzikálové produkci špatně. A nemůže to zachránit ani Joss Whedon za kamerou nebo Neil Patrick Harris před ní. Tohle dílo mi je prostě odporné. PS: CheGuevara to napsal přesně, až na to, že hodnotí z neznámého důvodu stále dost vysoko. Glee je hlavně o hudbě a ta je mizerná (na každé KISS připadne dvakrát Lady Gaga) a ta vážně se tvářící vata okolo je neskutečná nuda. Next please. ()
Nebudu chodit kolem horké kaše a řeknu to narovinu. Scénáristická stránka Glee stojí za hovno. Téměř každá epizoda obsahuje několik romanticky nesmyslných úletů mezi hlavními protagonisty, které ale postrádají jakoukoliv logičnost a na ústřední dějovou linku nemají absolutně žádný vliv. Po pár hodinách už může dokonce začít pořádně srát (hlavně, když kvůli tomu ztroskotá i vládce televizního vypravěčství, Joss Whedon). A to nemluvě o té hromadě klišé jak v telenovele. Seriál má ale dvě věci, díky nímž je stonásobně lepší jak uvřeštěný High School Musical: dobře zahrané postavy a chytlavou hudbu. Mezi ústředními charaktery jen těžko najdete nesympatickou osobu. Je to chytře namíchaný kotejl ruznorodých „cool & loser”, mající v sobě více energie jak reaktory Černobylu těsně před výbuchem. Nějak zásadní vývoj psychologie zde sice vyjma těhulky Quinn neexistuje, ale ono je to díky výše zmíněným aspektům úplně jedno. Zpívají skvěle, tančí fantasticky... co víc může člověk chtít? To mne přívádí k hudební a zároveň i nejpodstatnější stránce Glee. Zatím Efronovic banda patlala noty a nezapamatováníhodné texty dohromady bez sebemenší špetky úcty k divákovým uším, tak Murphyho tým si dává pečlivě záležet na výběru těch nejchytlavějších hitu reflektující momentálně emoční rozpoležení postav, ale podobně jako v Moulin Rouge, tak i zde jsou hranice poslouchatelnosti prodlouženy o míle, takže se může i stát, že dobrá polovina z nich zní lépe jak originál. Glee je zkrátka obrazem současné popkultury a žánrů, které jí vládnou. Zkrátka něčím, co metalista jako Hellboy nemůže pochopit. P.S. Druhá a třetí řada jsou sračky a proto srážím hodnocení. ()
Reklama