Série(4) / Epizódy(18)
Obsahy(1)
Detektiv Chandler dostává svůj první případ vraždy. Roku 2008, přesně sto let po sérii vražd, které spáchal Jack Rozparovač, je v londýnském okrsku Whitechapel nalezena mrtvá žena. Způsob vraždy přesně odpovídá sto let starým zločinům - přesto nikdo nechce věřit tomu, že vrah kopíruje zločiny Jacka Rozparovače. Zanedlouho je ale nalezena další oběť. (mahler)
(viac)Recenzie (80)
Britský detektivní standard. Slušná a napínavá britská série, která je skvěle napsaná ale nezajímavě natočená. Hodnoceno dle 1. série. ()
1. seria - 80% ()
První série ve stylu Jacka Rozparovače je vskutku brilantní. Každý ze tří dílů je napínavý, ale ten nejlepší je zcela netypicky díl prostřední. Jediná vada na kráse celé série je ten úžasně klišovitý detektiv Chandler. Bohužel zůstalo jen u jedné excelentní řady a ty další mne nedokázaly upoutat. ()
1.série Stíny minulosti v přítomnosti aneb Jack the ripper je zpět. Pořád nechápu, proč někdo nenatočí seriál přímo z doby, kdy řádil skutečný Jack (Ripper street k tomu mělo nakročeno), ale přejděme k seriálu; Nejlepší je na něm především ta ponurá atmosféra, temný Londýn, kdy se diváku až zdá, že to nemůže být to samé turisty milované město. Líbil se mi nápad s ripperologem nebo detektiv outsider, naopak policisté zabedněnci by se mi spíš hodili do nějakého českého seriálu (no potěš koště, jestli skutečně někde takoví strážníci pracují). ()
první dvě série jsou pro mě za solidní 4*, skvěle napsané, výborně zahrané s pomocí zajímavého scénáře, leč... Možná trochu rozvláčnější. Velká změna přišla s třetí sérií, to, že tvůrci místo jednoho děje na celou třídílnou sérii, dali jeden děj na dva díly při šesti v sérii (klatě, zní to zamotaně) a to podle mě zdvihlo kvalitu ještě o stupínek výš, samotnej závěrečnej případ byl prostě dechberoucí. Stejně tak jsem rád, že byl omezen prvek opakování a nápodoby a jeho transformace v "pouhé" braní historických příkladů. _)) viděny tři série ((_ ()
První série vzkřísila děsivou legendu a umně ji zaranžovala do současnosti. Starosvětskost anglických detektivů zůstává, moderní metody nejsou přímou součástí případu - jsou představené spíš s pomocí výsledků (analýza DNA). Pracuje se tu postaru s kombinací stop a logických úvah, jako nejlepší pomocník tu slouží tabule.____Tam, kde první série začala, druhá navazuje. Detektivové jsou tu za outsidery. Vyšetřování je přivádí na temná místa, setkávají se s brutálními důkazy násilí, ale svědkové odmítají spolupracovat. Vzhledem k tomu, že cca od půlky je jasné, kdo za zločiny stojí, se druhá série jeví jako méně působivá, ale ta spíš stojí na rozvíjení postav. Detektivové stojí semknutí proti okolí, které o vyšetřování nijak nestojí, musí se strachovat o své blízké, cítí bezmoc, hroutí se. A obsese tak už nikdy nebudou zábavou alá Monk. Jenže jak říká Miles Chandlerovi:"Nobody said you had to be the greatest detective that ever lived, only the best detective that you can be." 1. série 5*, 2. série 5*, 3.série 4*-, 4. série 3*. ()
No dobře, postavy jsou možná trošku klišé, ale seriál jako takový má tak dokonale mrazivou atmosféru (palec nahoru za hudbu, kameru a střihy), že nejde hodnotit jinak. Chemie mezi Rupertem Penry-Jonesem a Philipem Davisem je geniální (povedených "otcovských" chemií je oproti těm "bratrským" poskromnu), scénář je inteligentní a hravý (troufám si říct, že identitu vrahů odhalí před finálním rozuzlením málokdo), nechybí naturalistické, hororové ani emoce vyvolávající scény a o to více mě ničí, že seriál nebyl obnoven pro pátou sezónu. "Whitechapel" se tak zařadí mezi další skvělé - na svou kvalitu brzy ukončené - seriály, po kterých zůstane pořádně, ale pořádně hořká pachuť... 1. série: 95%. Téma, které už pomalu znáte nazpaměť, zpracované tak, že se budete bát (no dobře, "bát" možná ne, ale mrazit vás bude určitě). Noční Londýn, tajemný vrah napodobující (?) Jacka Rozparovače, profesionálně-osobní konflikt diametrálně odlišných vyšetřovatelů, zkrátka neopakovatelný seriálový zážitek.:-) 2. série: 70%. Denní světlo "Whitechapelu" příliš nesluší a ubírá mu na atmosféře víc, než by se na první pohled mohlo zdát. Oproti Jacku Rozparovači, jenž je jakousi superstar kriminálního světa, působí párek gangsterů ze šedesátých let, o jejichž existenci navíc nemá většina světa ani ponětí, jako hodně slabý odvar. Ač tuto tématiku nemusím (což se možná maličko odrazilo i na mém výsledném hodnocení), samotní Krayové jsou naprosto famózní (nejlepší probační z "Misfits" a hned 2x :-)) a rozklad týmu, na kterém se podílejí, představuje nejzajímavější scény druhé série. 3. série: 90%. Mrazivý návrat ve stylu první série, který je ještě o stupeň hororovější. Ne, nedělám si legraci, některé scény by hravě strčily do kapsy většinu hororů natočených po roce 2000.;-) 4. série: 85%. O chlup slabší než předchozí série (hororová atmosféra je maličko slabší + druhý příběh nezaujal tak, jak by mohl), po psycho stránce je však 4. série nepřekonatelná a totéž platí i o (ne)happy-endu. Whitechapel je prokletý a DI Chandler s ním. ()
Zatim dve serie a jsem velmi spokojen. ()
S01: 80 % ()
Skvělé ztvárnění Jacka "The Ripper" v současné době. Perfektní prolínání mezi událostmi roku 1908 a současným dějem o sto let později. Rozhodně se vyplatí věnovat tomuto dílu oněch 140minut. ()
Oceňujem prvú sériu, ktorá bola, čo sa týka skutočných obetí Rippera, veľmi presná. Pre mňa osobne bola najlepšia postava, postava Ripperológa. Bohužiaľ, že by som sympatizovala s ostatnými hercami sa nedá povedať. Nejde ani tak o ich správanie ( i keď sčasti aj áno) ale o to, že jeden vyzerá ako potrat potkana, ďalší ako nezletilý gay atď. Na druhú stranu vyzdvihnem to, že seriál je vierohodnejší ako napr. kriminálky typu Miami, Las Vegas atď.. Mrzí ma, že obete moc neukázali, niekedy som mala pocit, že ďalšia obeť bude mať cenzúru. Zatiaľ lepšie 3* Uvidíme čo druhá séria. No takže za sebou mám i druhú sériu a hodnotenie nemením. Bratia Johnny a Jimmy Krayovci naozaj sympaticky - nesympaticky párik bratov. Inak nič extra, gangsterské prípady ma neberú. No a teraz tretia séria. Prvé dve epizódy za mnou a myslím, že tento prípad ma zaujal viac ako ten v druhej sérii. Ale uvidíme či ďalšie dva prípady nebudú prepadák...... Tak a ďalšie dva prípady za mnou a musím sa pousmiať nad istou situáciou. Totižto myslela som si, že epizódy s Jackom Ripperom budú pre mňa tie najsamlepšie. Nakoniec sú pre mňa tie najsamlepšie práve tie z tretej série, ktoré som predbežne zatracovala. Uvidíme ešte čo poodhalí posledný prípad, ktorý vyzeral, už v dokrútke zaujímavo. Uvidíme, a ak aj posledný prípad bude špica (totáálna - pre neznalých NEMO) tak budem uvažovať o vyššom hodnotení. Mimochom som stále toho názoru, že Ed Buchan - riperrológ, je pre mňa najobľúbenejšia postava. A veľmi ma potešil odfajč od Chandlera tej blondínke. No máme tu koniec celého seriálu a ja zvyšujem hodnotenie o jednu *. Tretia séria naozaj najlepšia. Veľmi nečakané zavŕšenie celej série. Chandler má proste na ženy smolu. ()
První řada dokáže zaujmout jak ponurou a napínavou atmosférou, tak případem Jacka Rozparovače. Hned jsem si oblíbila zmatkujícího detektiva Chandlera, který je jednoduše sympaťák. Druhá řada byla spíše zklamáním. Krayové pro mě neoplívají takovou aurou záhadnosti jako Rozparovač. Pouhé tři díly jsou navíc poměrně málo na to, aby se policie vypořádala s válkou s podsvětím a celá zápletka tak nakonec působila dost přitaženě za vlasy. Každopádně musím dát palec nahoru za bezchybnou garderobu Penryho-Jonese. 3. řada je skvělá, což je moc milé překvapení po slabé předchozí řadě. Všechny tři případy jsou zajímavé a dobře promyšlené. Zvlášť ten poslední je vyložený horor. ()
Whitechapel, londýnská čtvrť aneb případy policejního týmu kopírující zločiny minulosti. První série 3 dílná si hraje s odkazy na Jacka Rozparovače - velmi působivé a tajemné. 2 série také 3 dílná o něco horší, spíše akčnějšího ražení s odkazem na gangstery. 3. série opět nabírá na kvalitách, tentokráte jsou jednotlivé případy rozděleny do třech dvoudílných epizod, ze kterých sálá neuvěřitelné napětí až mrazení. 4. série, a zároveň kvůli nízké sledovanosti definitivně poslední, jede stejný koncept, jako předchozí třetí, ovšem řekl bych, že některé epizody už by mohly z fleku prorazit mezi fanoušky realistického hororu - opravdu děsivé případy. Velice příjemné osvěžení a zpestření kriminalistického novodobého žánru. Jones je skvělý, trošku Monkovsky ulítlý, jeho kolega Davis se mi dostal pod kůži již v Sherlockovi, toho chlapa zkrátka žeru. Každopádně srovnáme-li Sherlocka s tímto výtvorem, je parta Whitechapelu přeci jen o poznání natvrdlejší, a namachrovanější. Ovšem v celkovém zpracování, navození správné tajuplné atmosféry, včetně vyřešení, si se slavným myslitelem mohou podat ruce. ()
"Congratulations, you were right. So all you've got to do now is solve the insolvable and catch the most famous killer that ever lived. Good luck." --- Musim říct, že po první sérii jsem měl docela chuť to zabalit. Co pro mě Whitechapel jakž takž udrželo nad vodou byly jízlivé prupovídky vynikajícího Philipa Davise směrem k Penry-Jonesovi (viz úvodní citace) a instinktivní tušení, že tohle všechno přece musí připravovat půdu pro něco většího. Inu... dá se to tak říct. Zatímco v první sérii si DI Chandler akorát mne spánky, v té druhé už nastupuje na scénu vyšetřování vysloveně "ve jménu OCD", a Whitechapel pro mě tímto konečně nabralo na mrazivosti i jakémsi třetím rozměru. Poněkud přeexponovaný vizuál mě sice dál rušil, ale tentokrát už jsem tam už i tu pravou atmosféru cítil. Zvláště výborně zvládnutý finiš (s02e03) a Davisovo I told you this investigation will take you to some dark places, didn't I? But you don't have to stay there! mě nakonec perfektně naladily na třetí řadu... ()
Lahůdková záležitost. Vymyšleno do nejmenších detailů a s výborným finále. Dostatečně brutální vraždy, temná atmosféra Londýna. A navíc se to dá chápat taky jako sociologická studie o tom, jak nový šéf vytvoří z party neandrtálských drsných policajtů partičku elegantních vyšetřovatelů, schopných přečíst i pár knih. Zatím viděna jen první série, už se ale chystám i na druhou. ()
Ponurý a nepřikrášlený Londýn je velkým plusem tohoto seriálu. Zvlášť první série má výbornou atmosféru, přesto ta třetí se mi líbila víc. DI Chandler se svým obsesivně kompulzivním chováním je sice zajímavý, ale chybí mu určité charisma, které by člověka donutilo si toho chlápka na první pohled zamilovat, Ze začátku je prostě nijaký, postupem času mu ale příjdete na chuť. Zato Philip Davis jako DS Miles je už od počátku ta správná postava na správném místě. A mám pocit, že teprve ve třetí sérii to těm dvěma sedne nejvíc. Zato nadšený detektiv amatér se zálibou v historii mi svým teatrálním přístupem vyloženě leze na nervy. On celý ten nápad s kopírováním vražd anebo jen hledáním nápověd ve starých případech je šikovně vymyšlený, občas to ale tvůrci trochu přehánějí. Hned několikrát jsem měla pocit, že z naprosto obecných informací vyvozují příliš konkrétní závěry (a nějakým zázrakem jim to vychází) a detaily jsou až nepochopitelně shodné. Každopádně, pokud se rozhodnete dát Whitechapel šanci, nebude to špatná volba. ()
Těšil jsem se na obvyklou precizní britskou krimi a dostal jsem něco,co jsem vůbec nečekal,precizní britskou mysteriózní krimi s hutnou atmosférou.Perfektní téma bylo rozvedeno skvělým scénářem a postaveno na výborných hereckých výkonech,z celého schématu nešťastně vybočila 2.řada,jejíž zápletka mě zrovna nepřesvědčila,ale 3. i 4.série už zase následovaly parádní 1.řadu.Seriál jako takový má jedinou vadu,skončil.Těšil jsem se,že uvidím ještě alespoň jednu sérii,ale tvůrci se rozhodli v nejlepším přestat,takže jsem se musel s policejním oddělením,které nikdy nezatěžovalo britský soudní systém,rozloučit.Bylo opravdu zajímavé sledovat,jak řeší tajemné případy policisté,kteří měli co dělat,aby se popasovali se svými vlastními životy,DI Chandler byl skutečně Pandořinou skříňkou. ()
Moje hodnocení je asi příliš nízké. Obě řady jsou vyrovnané, ale v obou mi něco chybělo, bohužel, ve srovnání s dalšími britskými seriály a sériemi, které jsem měla možnost vidět, mě Whitechapel tolik nezaujal, nevtáhnul. Herecké obsazení i zpracování přitom nasvědčovaly, že půjde o hodně dobrou zábavu... Nicméně známé schéma, unikající copycat killer, asi byl pro mě příliš frustrující. Krátce: Whitechapel mi nesedl. ()
I. série: 90% II. série: 70% III. série je rozdělena na tři dvoudíly, takže: 3/1: 90% 3/2: 90% 3/3: 75% ()
1. série - 55% - Britská odměřenost, výborná hodnocení a v první řadě tematická podobnost až sesterskost s mojí milovanou Ripper Street mi velely zavzpomínat na smutná výročí. Jenže tenhle přestup do současnosti se nevydařil, protože v něm onu anglickou suchost ani eleganci nevidím. Průměrně a televizně vypadající případ nezachraňují ani hlavní hrdinové (kteří jsou popravdě většinu času nesympatičtí až běda), ani zvraty, ke kterým by přitom nervy drásající případ vybízel. Napětí se šponuje až v poslední chvíli a na konci zbyde jen pachuť nad množstvím promarněného potenciálu. 2. série - 60% - Chápu tvůrčí snahu zopakovat formuli, která na diváky fungovala, ale tohle je stejné až moc. Opět stíny minulosti, opět příhodné znalosti vševědoucího pomocníka a opět obyčejně podaná historka, která by přitom mohla fungovat tak dobře. Seriál navíc v době nepřeberného množství nejen severských detektivek rychle stárne, protože podobnou sbírku klišé (OCD i alkoholismus najednou?) nebylo možné brát vážně snad ani tehdy. Jazýčkem vah, který pouhou kopii paradoxně posouvá nad první případ, je Ray v podání jako vždy nepříjemného a zmuchlaného Phila Davise. Jeho linka největšího protivy, který může nejvíce ztratit, je alespoň odleskem toho, co si od mysteriózního seriálu ze země Jejího Veličenstva očekávám. 3. série - The Murder in Darkness - 40% - Zrychlující jízda z kopce. Rutinní případ, nevěrohodné roubování na minulost, zbytečné epileptické prostřihy s úkolem navodit pocit strachu a v protikladu k tomu i absence napětí. Nebýt příjemných chvil, kdy si dva hlavní hrdinové vylévají srdce a dají tak vyniknout slušné vzájemné chemii, šel by tento výjezd už do úplné tmy. The Hunger for Mercy - 40% - Čím dál směšnější pokusy polidštit hlavní postavy mají za následek příchody a melodramatické odchody zdánlivě důležitých charakterů v řádu vteřin. Je velká škoda, že seriál vykrádá sám sebe a při už nyní ohraném vzorci porovnávání historie se současností jen kroutím očima. The Sins of Betrayal - 75% - I přes přehnanou dramatičnost až melodramatičnost ten jednoznačně nejlepší případ celého seriálu. Slušná porce napětí místo obvyklého laciného bafání, prokreslené vedlejší postavy, psychologicky hutný podklad pro všechny tři hlavní protagonisty a hádání, která ze dvou očividných (ale rovnocenných) point bude ta správná. 4. série - The Real Enemy - 50% - Návrat k rutinnímu vyšetřování, neobjasněným otazníkům a přepáleným pokusům o nadpřirozený nádech, kdy jen odpočítávám laciné lekačky vedoucí k nevyhnutelnému odhalení průzračné reality. Tohle duchařské oťukávání má připomínat klasiky Sherlocka Holmese, ale podobnější je mu i Scooby-Doo. Škoda, Rupert Penry-Jones je v hlavní roli čím dál pevnější. The Force of Injustice - 50% - Snaha o vztahové dějové zpestření vedlejších vyšetřovatelů se míjí účinkem, protože byli do děje dosud zapojení jen aby se neřeklo. Proto se teď nedokážu rozohnit pro nic, co se v jejich životech nyní děje. Tísnivá a nepříjemná vyšetřovací linie si podtrhne nohy ve chvíli, kdy přijde s největším klišé. Pokus o dlouhodobou linku, kdy Ed ve sklepě jen listuje plesnivými knihami v plesnivých skříních a diví se, že se plíseň šíří dál, je k smíchu a za ten metaforický nádech zla v samotných útrobách policie je mi i trochu stydno. To This End - 50% - Nikdy bych nečekal, že seriál o pouhých osmnácti epizodách budu sledovat téměř dva roky, ale stalo se. V samém závěru už jsem nečekal žádné zázraky, tvůrci se ale vytasili s jedním finálním zvratem, který spoustě diváků přišel překvapivý, mrazivý, ale mně jen dokázal, že scénář delší dobu nevěděl kudy kam. Překročit hranici mezi tajemnem a opravdovým mysteriózním zážitkem byla chyba a pointy jsou tentokrát bohužel k smíchu (viz jméno tajemné stařeny). A upřímně, nehledám u britské krimi extra realistickou podívanou, ale nechápu, že většina zúčastněných ještě vůbec u policie pracuje. Těch neprofesionalit, prohřešků nebo rovnou nezpůsobilostí k práci bylo na jeden soubor až příliš. Loučím se milerád, ze seriálu, který měl být novodobou klasikou, zůstala jen hromada nenaplněného potenciálu. () (menej) (viac)