Réžia:
Andrea ArnoldScenár:
Andrea ArnoldKamera:
Robbie RyanHudba:
Phonso MartinHrajú:
Katie Jarvis, Michael Fassbender, Kierston Wareing, Rebecca Griffiths, Harry Treadaway, Jack Gordon, Anthony Geary, Jason Maza, Joanna HortonObsahy(1)
Patnáctiletá Mia (Katie Jarvis) žije se svou matkou a mladší sestrou obyčejný život, který se ale změní, když si její matka domů přivede nového přítele. Connor (Michael Fassbender) pracuje jako ochranka, je milý, sexy, štědrý, zábavný, zajímá se o Miu a její sestru. Díky tomu všemu se Mia "rozzáří" a bude jen otázkou času, jestli bude i něco víc. (j.o.j.o.)
(viac)Videá (2)
Recenzie (314)
Tradiční britské sociální drama jako by se propletlo s premisami skandinávského manifestu Dogma 95 v autenticky realistickém snímku britské režisérky Andrey Arnold (a není to náhoda, s jedním z jeho zakladatelů Lars von Trierem se Andrea umělecky potkala při definování filmového manifestu Advance Party). Ručně snímaná kamera, dlouhé pozvolné záběry, pomalé tempo, autenticky vyhlížející mizanscéna, k tomu sociálně laděný koncept příběhu a především hudba mající významový přesah, v němž jako jeden z málo fenoménů vertikálně ve své reprodukované a medializované podobě prostupuje sociální stratifikaci společnosti až na její úplné dno, vytváří spojnici mezi světem úspěšných a záměrně medializovaných vrstev (respektive jejich mediálního výseku) a vrstvou sociálně vyloučené lokality, jako spojnice se však pouze jeví, je zdánlivá, je jen mediálním klamem a způsobem, jak jednoduše manipulovat lidmi s omezeným rozhledem a silně zapuštěnou sociální kotvou... Formální stránka tohoto díla má ještě jednu navýsost zajímavou složku, a tou je jakási obdoba lineárního vyprávění napodobující počítačovou hru, respektive Role-Playing Game neboli RPG. Dějová linka je vedena ortodoxně tak, že divák prostřednictvím kamery sleduje prakticky jen hlavní představitelku, funguje tak v jakési modifikaci 3rd person herního módu, jak to známe právě z oblasti herního průmyslu. Z podstaty fungování dnešního filmového média schází samozřejmě prvek interaktivnosti, film za nás hraje režisérka, je to ale samozřejmě spíše návěstí a ukazatel, kam vývoj kinematografie asi směřuje. Každopádně toto skloubení se sociálněkritickým realismem režisérčina uměleckého přístupu je zajímavé... ()
Ze začátku jsem vlastně vůbec netušila na co to koukám - holka, žijící vcelku v patetických poměrech, nevychovaná, drzá. Moc jsem nechápala tu mentalitu, ale o to víc jsem čuměla s držtičkou i očima dokořán. Velmi silný zážitek. // S odstupem jednoho dne zvyšuju počet hvězd na maximum, protože tohle byla fakt emoční bouře. ()
Vizuální a technická stránka filmu se mi hodně líbila. Ale Fish Tank pro mě byl především o hlavní hrdince (výborně zahrané…ani se mi nechce věřit, že je její představitelka neherečka, jak moc byla autentická…nebo možná právě proto). Problémová Mia má nelehkou životní cestu a stejný osud potká i diváka, který se jí pokusí porozumět. Já na to však moc rád přistoupil, protože mi po ukázkovém „čelu“ okamžitě padla do oka. Už podstatně méně nadšený jsem byl z hereckého výkonu Fassbendera (to, co si z jeho role odnesla jistě nejedna divačka, mě jaksi minulo). Příběh nicméně chytil a symbolický konec zas potěšil. Celkově to vidím na silné 4*. ()
Spadla mi čelist. Tohle bylo tak brilantní, že nemám ani slov. Snad jen připojím varování. Tohle není realismus. Tohle je daleko víc. Obyčjná holka v celkem obyčejné situaci, ale absolutně neobyčejném příběhu. TENHLE FILM JE GENERAČNÍ VÝPOVĚDÍ SOUČASNÉ ZTRACENÉ GENERACE 0 a mně jen hlava nebere, kolik vrstev Fish Tank má, kolik témat bravůrně pokrývá, kolik koleček mi během sledování porouchalo v hlavě... A to se ani nezmiňuju o stokrát vychválené kameře, protože ta je jak esteticky vypiplaná, tak naprosto perfektně sedící tématu. Sledovat příběh dívky, která bloudí tak beznadějně, že snad i zapomněla, co že to hledá, pro mě bylo uzemňující. Absolutní souhlas s POMEM, Sheldrou a vlastně všemi, kteří kouzlu Mii a jejího dysfunkčního života propadli. ()
PROJEKT 100 2010 FISH TANK sice může být vnímán jako ryze autorské dílo, protože pod režií a scénářem je podepsána Andrea Arnoldová, která navíc vyrůstala v Essexu, tj. místě dění, ale tím se opomene formální výlučnost daného snímku. Styl, spočívající v dlouhých záběrech s výbornou prací s hloubkou ostrosti, se zdá nahodilý, odpovídající moderním trendům snímání kamerou jakoby z ruky; přitom je při dalších zhlédnutích patrná promyšlenost a především funkčnost zvoleného přístupu, díky kterému můžeme jít spolu s hlavní, neustále naštvanou hrdinkou, která v nevelikém essexském akváriu umí dobře plavat. Je totiž jako žralok, který, když se zastaví, tak zemře. Vyprávění je přitom videoherně koncipováno, s jasně vymezenými konečnými body, jichž je nutné dosáhnout (osvobození koně), jinak není možné postoupit dál, a leitmotivem v podobě taneční soutěže, které má být finálovým kolem. Podstatná je hudba, která je zprvu jediným únikem z dané mizérie nižší střední třídy a které postavy skutečně osvobozuje, ale nakonec se ukáže býti stejně falešnou, módnímu diktátu se podřizující a lživě neskutečnou jako vše, co (re)prezentují média - hlavně televize. Film tak prostředky, kterým dobře rozumí mládež (videoherně koncipované vyprávění, stylistická modernost) dobře oslovuje svou cílovou, televizí a popkulturou vychovanou skupinu, jež probouzí z iluze a dovolí ji konečně dospět (viz závěrečný lamorisseovský obraz s balónkem ve tvaru srdce). Přitom nejde o další kitchen-sink sociální drama, které by se utápělo v depresi a obávalo se měšťácky překročit meze stanovené v rámci klubových filmů (jinak: dojde k něčemu, čeho byste se u Sama Mendese nedočkali). Naopak je vyhrocená atmosféra přístupná humorem postav, které se se svou situací naučily žít, ale nejsou schopni se s ní sžít, a téměř modelové scény (setkání v kuchyni apod.) a vývoj příběhu jde proti očekávání. Je dobré vidět snímek, po právem sbírající festivalové ceny, který není crowd-pleaserem či hustou depkou a který dovoluje porozumět hlavní hrdince, která je dobrou následovnicí rozzlobených mladých mužů British Free Cinema, přitom ale nezapomněla užívat si každého okamžiku jen pro něj samotný, jako je to patrné u postav Kena Loache. ()
Galéria (45)
Zaujímavosti (4)
- Ceny: MFF Cannes 2009: Cena poroty, BAFTA 2009: výjimečný britský film, Britské nezávislé filmové ceny 2009: nejlepší režie, nejslibnější herecký nováček (Katie Jarvisová), MFF Chicago 2009: Zvláštní cena poroty, nejlepší mužský herecký výkon ve vedlejší roli (Michael Fassbender), MFF Edinburgh 2009: nejlepší britský herecký výkon (Katie Jarvisová). [LFŠ 2010] (Krouťák)
- Film byl točen chronologicky a herci měli k dispozici vždy jen část scénáře, podle které se točilo nadcházející týden - žádný z herců neznal vývoj jejich postav v pozdější části filmu. (Teebo)
- Jedná se o první film Katie Jarvis, jež hraje Miu. Vedoucí castingu si jí všiml na vlakové stanici při hádce s jejím přítelem a nabídl jí roli. (Teebo)
Reklama