Réžia:
Rjósuke HašigučiKamera:
Šógo UenoObsahy(1)
Tragikomické melodrama sleduje emocionální křivku jednoho manželství napříč lety 1993–2001: každodenní chvilky, úsměvné konflikty, radost z početí, ale také drásavá tragédie po náhlém úmrtí novorozeněte, následná prohlubující se sklíčenost ženy a bezmoc milujícího muže. Události jsou posazeny do období, kdy v Japonsku praskla ekonomická bublina, dostavila se deprese společnosti a nastal obecný úpadek hodnot. Muž z ústředního páru zmíněné projevy doby pozoruje coby kreslíř v soudní síni. Ale právě v kontrastu vůči tragickým událostem i obecnému pesimismu se ukazuje síla pouta mezi dvěma lidmi. Režisér film natočil podle vlastní knihy, kterou napsal jako reakci na skepsi z vývoje po teroristických útocích 11. září 2001. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (3)
Recenzie (4)
Skvělý mix humoru (obzvlášť na téma sexu), absurdních historek ze soudní síně a především smutných/veselých zážitků jedné japonské rodiny. ()
Dobré, ale ne výborné. Začátek mě strhl (humorné historky sexuálního chrakteru, mužský versus ženský pohled na věc, atd.), ale postupně mi začal být osud dvojice manželů tak nějak jedno. Asijské filmy se vyznačují nadměrnou stopáží a většinou to není na škodu, bohužel jsem jich asi viděla už mnoho. Ale bylo zajímavé vidět film zrovna v této době, kdy se společnost opět nachází v podobné ekonomické situaci. ()
Nekřiklavé a strohé, ale při tom maximálně citlivé. Hašiguči se po letech nepřítomnosti na poli celovečerního filmu vrátil a ukázal, že neztratil nic z toho, co mu vysloužilo přední postavení mezi svého času mladou filmařskou generací. Statická kamera, přesný střih, který perfektně přesouvá pozornost na dílčí detaily, minimum hudby a především režisérova charakteristická hra drobností a kontextů. Velké drama dvou lidí uprostřed bláznivého světa je podané s naprostým klidem, bez křiklavě emotivních scén, ale díky pečlivé dramaturgii a úchvatně bezprostřednímu herectví dostávají drobné okamžiky maximální výmluvnost. Jeden z nejlepších japonských filmů poslední doby, který byl paradoxně zahraničními festivaly opomenut. ()
Velmi slibný začátek vystřídalo poměrně rychlé vystřízlivění a malátnost, která nastala někdy v druhé polovině filmu. All Around Us mapuje skoro desetiletý časový úsek a jediná věc, která se nezměnila, byly výborné historky ze soudního přelíčení. Zbytek snímku ztratila tak nějak glanc a stalo se to právě po přesunu v čase, kdy kamera zabírá prázdný byt. Od té doby se dosavadní vývoj změnil a už jsem až na světlé výjimky, jen potichu trpěl, než bude konec. Ano, jistě je to celé o trochu něčem jiném než jen o vtipných povídkách o sexu. Tohle je o vztahu, potřebě sounáležitosti, lidskosti a také uvědomění. Tento příběh, který Ryosuke Hashiguchi uvedl je sice jako vystřižený z reálného života, ale jak už to tak bývá u většiny soužití, časem z něj vyprchala jiskra a zájem, který ve mně vyvolal na začátku, se postupně vytratil do neznáma a nebýt první poloviny, tak by mě tento 5% kousek vůbec nezaujal. (6/10) ()
Reklama