Réžia:
Hiroši NišitaniScenár:
Jasuši FukudaKamera:
Hideo JamamotoHrajú:
Masaharu Fukujama, Kó Šibasaki, Kazuki Kitamura, Jasuko Macujuki, Šin'iči Cucumi, Dankan, Keiši Nagacuka, Ikkei Watanabe, Hiroši Šinagawa, Miki Maja (viac)Obsahy(2)
Policie nachází tělo uškrceného muže s rozdrceným obličejem a spálenými prsty. Identifikace je ztížena, ale stopa ji zavede k bývalé manželce oběti. Ta má však neprůstřelné alibi a policisté jsou zoufalí. Případ je propírán v mediích a policisté si nemůžou dovolit chybovat. Místní detektiv proto požádá svého přítele, geniálního matematika, o pomoc. (-Rastaman-)
(viac)Recenzie (40)
Ten film mohl být NÁDHERNÝ! Kdyby skončil asi o 10 minut dřív; kdyby jeden vědec neměl potřebu dokázat světu svou genialitu a schopnost dedukce; kdyby prostě mlčel a ponechal jisté tajemství v říši zapomnění. Proč prostě nedržel klapačku. ___I přes výše popsané výtky však tento film patří k nejhezčím, co jsem v poslední době viděla. ()
,,MĚL JSEM VŠE, AŽ NA SMYSL ŽIVOTA. A VY JSTE MĚ ZACHRÁNILA“....... /// Jak řekl, tak se stalo. Ale nelogickej a neopodstatněnej policejní čich odstartuje SOUBOJ MOZKŮ. Po Japonsku. Vinná – nevinná žena s geniálním matematikem vs. policie a ,,šílenej“ fyzik. Konverzace(?) jako v Death Note, souboj Sherlocka proti Holmesovi (toho ze seriálu). Logicky nepředvídatelný, hravý a zajímavý. Komu přeju (se mi zdá, že) je jasný, ale mám pravdu? Voni to totiž ti kluci šikmooký dokážou tak zapeklitě zamotat. A kdyby jen jednou! (Ty vole ZASE!) Vražda jako výzva, jako smysl života. Ale jinak. Zvláštní krimi, kde všechno vypadá jako úkol z geometrie a zatím je to úloha z funkcí. POCHYBUJI O TOM, ŽE TOMU POROZUMÍTE..... (Ale jo rozumím. A líbilo se mi to. On totiž Sherlock nehoní Sherlocka tak často ani v Japonsku. A vlastně je to o lásce. Na to by se měl mrknout Pedro). /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Usínám a vstávám s Reimannovou hypotézou. 2.) Jsem policajt, kterýho zajímá, kolik asi tak v Japonsku lidí maká na jedný vraždě. 3.) Thx za titule ,,donHubert“. ()
Nikdy bych nevěřil, že detektivka může být napínavá, i když dopředu víte, kdo spáchal zločin. Bavilo mě sledovat souboj dvou exaktně uvažujících kapacit ve svých oborech a jejich úvahy a diskuse o logickém uvažování a pohnutkách člověka v mezních situacích. A nakonec došlo i ke konfrontaci s tolik nevědeckými hodnotami jako je láska nebo morálka. Přesný scénář, výborná zápletka, několik překvapivých odhalení, příjemná a dobře padnoucí hudba a výborný herecký výkon Masaharu Fukuyamy stačí bez váhání na plný počet hvězd. Snad jen ten konec mohl být více zkrácen, dokonce by šlo udělat alternativní konec a nechat některé věci nevyřčené a případ „oficiálně“ neuzavřený, ale to už bych chtěl předělávat něco, co není zapotřebí. ()
Stručně a jednoduše: Bohužel celkem průměrné, nechci být cynička, ale nějak se mi nepozdávalo, že by obětoval svou svobodu pro sousedku…Láska je sice cit iracionální, ale pokud nevidím u hlavního hrdiny uvěřitelnější motiv (vždyť ji znal jen od pohledu, ona o něj nestála etc.), nemohu přistoupit na pravidla filmu a hrát s napětím/nadšením. Ovšem scéna, v níž matematika odváděli, byla velmi dojemná a silná, leč jsem se často nudila, Hiroshi Nishitani mě zkrátka minul. ()
Jako souboj dvou nabušených myslí celkem působivé. Drama vytvořené vztahy mezi postavami funkční. Ale filmu, který si zakládá na důmyslnosti a logice nemůžu odpustit kardinální nelogičnost. SPOILER on zavraždí houmlesáka, aby se policie zaměřila na jiné datum, paráda, ale naprosto se tam neřeší, co udělali s opravdovou mrtvolou. Odbydou to jednou větou, že jí asi rozřezal a zahodil do řeky. To jako vážně? Když není mrtvola, tak přece není vražda, tak nemusel vůbec nikoho dalšího zabíjet a jen se zázračně zbavit těla... Jinak ale fajn. ()
Reklama