Réžia:
Masaki KobajašiScenár:
Šinobu HašimotoKamera:
Kazuo YamadaHudba:
Tóru TakemicuHrajú:
Toširó Mifune, Jóko Cukasa, Gó Kató, Isao Jamagata, Tacuja Nakadai, Ecuko Ičihara, Tacuo Macumura, Takamaru Sasaki, Joširó Aoki, Džun HamamuraObsahy(1)
Hrdinou příběhu je stárnoucí samuraj Isaburo. Žije poklidným životem, dokud mu jeho pán nepřikáže aby oženil svého syna Yogora s konkubínou, jež upadla v nemilost i přesto, že vládci porodila syna. Ačkoliv se Isaburo zprvu zdráhá, Yogoro přijme Ichi za ženu a zakrátko se mezi nimi probudí silný cit. Jijich láska starému samuraji vrátí síly a tak když zemře vládcův starší syn a on pošle pro Ichi, aby mu stanula po boku jako matka jeho dědice, Isaburo se pánovi postaví na odpor. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (78)
I když se jedná vlastně o takový malý příběh několika postav, nechal jsem se jím strhnout. Je to díky skvěle propracovaným postavám. Přesto, že mezi asijskými a evropskými zeměmi jsou obrovské kulutruní rozdíly, tento film dokázal úžasně přiblížit neevropské motivy hlavních postav tak, že víc to snad ani nelze. Jejich zcela pochopitelné pohnutky pak nezvratně vyústí v dramatický a dojemný závěr. Toshiro Mifune tentokráte svému samuraji, vdechnul jemnější civilnější ráz. Jeho otcovsské strasti nelze díky jeho herectví nepochopit. ()
Souboj emocí a intrik na pozadí zdánlivě neprůstřelného samurajského řádu. Podobně jako Harakiri to na rozdíl od dalších námětem spřízněných filmů nepopularizuje feudální Japonsko, ale naopak docela kritizuje, což je určitě zajímavý pohled. Na rozdíl od vynikajícího Harakiri jsem tu ale měl (malý) problém s tempem. ()
Může být stodvacetiminutový komorní samurajský snímek, který se v zásadě celý odehrává v sedě ve třech až čtyřech místnostech, dobrý? Odpověď je, že může být a dokonce je více než-li pouze dobrý či pouze nadprůměrný. Je to celé o spřádání intrik, samurajskému smyslu pro zodpovědnost, vazalství, příslušnosti k rodovému klanu a především o lásce. Ač to celé vypadá jako záznam divadelní inscenace, tak to nijak nevadí, jelikož především díky hercům vám na jednotlivých charakterech bude záležet. Třešničkou na dortu je samozřejmě Toshirô Mifune, z kterého sálá charisma na všechny strany v doslova každém záběru. ()
Z názvu by se mohlo zdát, že půjde o pořádnou samurajskou řežbu. Nenechte se mýlit, na pořádný souboj si počkáte celých 100 minut. To ale vůbec nevadí, protože tento film, který nabízí silný příběh o lásce, rodinných poutech, tvrdohlavosti, odvaze, samurajské cti a zejména kritice vrchnosti, která chce bez rozmyslu to nejlepší jen pro sebe, Vás zcela pohltí. Sázkou na jistotu bylo obsazení Toshirô Mifuneho, který je ve své roli excelentní! ()
Síla lásky v japonském hávu se proplétá skrze bezcitná přání mocných a trajektorie samurajských katan, žádná nařízení či zbraně však nejsou tak ostré a chladné jako kodex cti. Legendární Toshiro Mifune vyřkl několik pro mě silných a hodnotných vět a Kobayashi zvládl na absolutně minimální základně a téměř výhradně prostřednictvím slov vystavět fascinující film. Jeden z mála soubojů, který vede Isaburo proti strážci hranice Tatewakimu, je v psychologické rovině rozhodnut dříve, než oba bojovníci tasí své katany, což považuji za ojedinělý a výtečný moment. Závěrečná scéna může být ocejchována slovy: hrdost, síla, čest, odhodlání nebo věrnost. A pak je tu také uznání, radost a poděkování, které vyslovuji já za to, že jsem možnost tak dobrý film vidět. ()
Galéria (45)
Zaujímavosti (3)
- Väčšinu samurajov vo filme možno vidieť, ako nesú dva meče. Toto bola prax v Japonsku známa ako daisho. V preklade to doslova znamená „veľký-malý“. Väčší meč bola katana, ktorá sa všeobecne používala na boj a súboje. Krátky meč bol buď wakizashi alebo tanto, z ktorých posledné sa najčastejšie spája s rituálnou samovraždou seppuku alebo Harakiri. (Bilkiz)
- Tóru Takemicu složil hudební doprovod výhradně pomocí tradičních japonských nástrojů, jako jsou šakuhači, biwa nebo taiko. (Terva)
- Natáčení probíhalo převážně ve studiu Toho v japonském Tokiu. (Terva)
Reklama