Réžia:
Charles LaughtonScenár:
James AgeeKamera:
Stanley CortezHudba:
Walter SchumannHrajú:
Robert Mitchum, Shelley Winters, Lillian Gish, James Gleason, Evelyn Varden, Peter Graves, Corey Allen, James Griffith, Gloria Castillo, Don Beddoe (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Film noir o zradě, hříchu, nevinnosti, a zejména odvěkém souboji dobra se zlem. Jeden z nejúchvatnějších padouchů filmového historie, ďábelský Harry Powell, se snaží vetřít do rodiny svého bývalého spoluvězně. Jeho děti by totiž měly vědět, kde je ukrytý lup. Když před tímto zákeřným a nemilosrdným reverendem děti prchnou, pronásleduje své malé oběti vytrvale až do velkého finále. Vizionářský film, který je také poctou němé kinematografii od Griffitha po vrcholná díla německého expresionismu, byl ve své době nepochopen a propadl u diváků i kritiky. Dnes je snímek absolutní klasikou, nechybí v prestižních žebříčcích kultovních filmů a sám se stal jedním z nejcitovanějších filmových děl. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (165)
Atmosféra především, silné obrazy a taky vynikající herecké výkony dvou malých dětí, které pronásleduje vlk v rouše beránčím, jsou přednostmi snímku. Naopak nevýhodou je přehrávání dospělých herců (kupodivu jedna z mála, která hraje civilně, je hvězda němého filmu Lillian Gish) a nevysvětlitelné zkraty v ději. Proč KOUSEK DĚJE přátelský stařík nejde na policii, když najde v řece mrtvou matku a zdůvodňuje to tím, že by to hodili na něj? Přitom by stačilo, kdyby se jen opil a nebyl schopný pomoci - což udělal stejně. ____ Obrazově je snímek delikatesou. Když padne na závěs v dětském pokoji stín muže v charakteristickém klobouku, je jasné, že nastává oživlá noční můra. Děti nemají nikde zastání, nikdo jim nevěří. Dívka a zejména chlapec se musejí potýkat s úkolem, který je nad jejich síly - proto také v závěrečné scéně jakoby opakovaného otcova zatčení chlapec tentokrát svůj slib odvolává se vší razancí, které je schopný. Mrtvá matka nalézající klid věčného spánku pod vodní hladinou zarámovanou vodními řasami. ____Zvířátka sledující z břehu úzkostné putování dvou dětí na člunu - někdo tady to hodnotí jako pohádku, pro mě to bylo spíš potvrzením hororové atmosféry, protože zvířata můžou děj sledovat a můžou být líbezná, ale od králíků nebo oveček se nikdo pomoci nedočká - jsou to jen lhostejní svědci horečného stíhání, kdy je kořist stále unavenější a zoufalejší, zatímco ledově chladný lovec ji s rozmyslem stopuje dnem i nocí.____ Nádherný byl nápad, kdy se k nábožnému zpěvu vražedného fanatika číhajícího u domu přidá do dvouhlasu postarší paní, která na něj čeká s přichystanou puškou v domě. Zkaženost a poctivost, šílenství a racionalita, zlo a dobro v jedné a té samé písni. /29. 9. 14./ ()
Začátek padesátých let znamená odklon filmu noir k pochybným hrdinům, morálně vykolejeným zločincům a existenciální nejistotě. Lovcova noc tento trend zdatně předjímá. Mitchumův hrdina ztělesňuje předky všech budoucích maniaků, počínaje Hannibalem Lectorem až k Ledgerovu Jokerovi. Lovcova noc je perfektně nasnímaná a prezentuje jednu z nejlepších prací se světlem, co jsem v noiru viděl (a všichni víme, jak je dobré svícení pro film noir důležité). Co do příběhu však představuje podivný mix Caprova nepřirozeného patetismu a jeho sklonu k optimistickým koncům s noir a hororovými atributy. Krom toho, že výsledek působí jako pověstný dort pejska a kočičky, je film nehorázným výsměchem civilnosti, kterou žánr razí od dob Bogartových snímků let čtyřicátých. V padesátých letech by si pak Wellesův Dotyk zla o něj ani kolo neopřel. ()
Lovcova noc je vskutku povedený film-noir, v němž se snoubí zdařilá atmosféra s napětím a povedenými hereckými výkony, zejména Roberta Mitchuma v roli reverenda - hrdlořeza. Od chvíle, když začíná coby otčím Johna a Pearl s nátlakem, aby vyzvěděl skrýš peněz, dostává se počin do napínavé roviny a divák zůstane v očekávání, co následné minuty přinesou, až do samého konce. Útěk po řece je vynikající scénou, stejně jako Powellovo večerní pobrukování před domem Rachel. ()
LOVE. HATE. Nejen, že má Powell takové ruce, takové jsou i moje pocity k filmu. Na jednu stranu se mi opravdu líbil, vizuálnmí stránka dokonalá, úplné orgie jsem zažíval, ta přeměna v pohádku je fantastická, nenacházím slova a ve mne úplně vře radost a štěstí z toho jak to skončilo, při posledních minutách jsem měl na rtech úsměv a vůbec jsem nevěřil, že jsem vlastně viděl thriller, ten konec byl tak "americko vánoční", že jsme už začal přemýšlet, co komu koupím pod stromeček v září. Ale na druhou stranu je začátek hodně pomalý, rozvleklý a přehrávání, které samozřejmě beru jako nutnost k Mitchunově roli, mi trošičku vadilo. Slovo noir bych v tomhle případě vůbec nepoužíval. Slovo kultovní je zde opravdu na místě a The Night of the Hunter beru jako jeden z nejzajímavějších filmů, který v sobě skrývá sám život, jen si to člověk musí najít. ()
Rozhodne jeden z vizuálne najúchvatnejších filmov 50. rokov. Pri sledovaní kombinovania expresionistzického štýlu a estetiky tzv južanskej gotiky s ohromným zmyslom pre kompozíciu záberu sa ponúka hypotéza, aké úžasné by asi bolo sledovanie Laughtonových adaptácií románov Cormaca Mccarthyho, ktoré prišli v nasledujúcich dekádach? ()
Galéria (137)
Zaujímavosti (24)
- Robert Mitchum neskôr povedal, že Charles Laughton bol jeho obľúbeným režisérom a uviedol, že tento film je jeden z najobľúbenejších, v ktorých hral. (westerns)
- Charles Laughton původně nabídl roli kněze Carymu Grantovi, ten ji však odmítl, neboť se obával o svou další kariéru. (Kulmon)
- Herečka Shelley Winters neskôr povedala, že to bol jej najpremyslenejší a najzdržanlivejší herecký výkon, aký kedy podala. (westerns)
Reklama