Réžia:
Jan HřebejkScenár:
Petr JarchovskýKamera:
Martin ŠáchaHudba:
Aleš BřezinaHrajú:
Lenka Vlasáková, Milan Mikulčík, Martin Huba, Daniela Kolářová, Antonín Kratochvíl, Anna Šimonová, Petra Hřebíčková, Martin Schulz, Ladislav Chudík (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Kdo může posuzovat minulé viny? Kdo je může odpouštět? Může jim čas obrousit hrany? Nebo pokání, jímž se viníci posléze pokusí spasit? Drama Jana Hřebejka podle Cenou Sazky oceněného scénáře Petra Jarchovského vytváří spletitý řetězec podobných otázek a nabízí celou škálu často protichůdných odpovědí. Středobod příběhu tvoří postava renomovaného psychiatra (Martin Huba), morální autority, který má u příležitosti výročí založení republiky získat významné státní ocenění. Právě připravovaný slavnostní akt se stane katalyzátorem událostí, které na povrch vyplaví hříchy minulosti, jež mu můžou zlomit vaz. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (747)
Opus magnum české kinematografie. Věrné svědectví o době, lidech a jejich strastech. Smekám a děkuji. ()
70 % - Ladislav Chudík a Daniela Kolářová - naprostý vrchol filmu. ()
Je dobré, že sa natočil takýto film už len preto, že pripomína niečo, na čo už mnohý zabudli alebo pred tým zatvárajú oči .............. Jarchovský a Hřebejk si naložili veľké sústo, s takýmto námetom bolo treba zaobchádzať opatrne a na to si evidentne dali pozor. Oni tu našťastie zo seba nerobia sudcu. Ono realita nie je totiž nikdy čiernobiela..............Čo sa týka scenára, ten je prepracovaný tak akurát. Veľmi dobre tam sadol motív natáčania dokumentu. Umožnilo to zaujímavé konfrontácie a to bez akýchkoľvek prepojení. Jednoducho strih a hotovo............... K hercom: priznám, že od Hubu a Kratochíla som čakal trošku viac. Kratochvíl nie je herec, ale ako diváka ma to nezaujíma. Huba sa síce nestratil, ale u neho som zvyknutý na nadštandard. Naopak, veľmi potešil Chudík a Kolářová............. ()
"Nikdo nikoho nemučil !! Prostě šlo o práci s informacemi, který jste si museli umět opatřit." - Na velmi citlivé téma, Hřebejk u mě opět boduje - jen tak dál !!! ()
Hřebejka už pár let vynechávám - naposledy se mi od něj líbilo Pupendo. Na Kawasakiho růži jsem chtěl jít kvůli Daniele Kolářové - a ta ve filmu předvedla podle očekávání výborný výkon. Překvapil mě ale Ladislav Chudík ve vedlejší roli - jeho "pokojné" vyprávění o praktikách StB v sobě mělo ohromnou sílu. Občas by možná neškodilo posílat takové persony předčasně "do důchodu"... :-) Naopak nejmíň mě ve filmu bavil Milan Mikulčík - přesto, že na první pohled působí přirozeně, tak ve filmu to byl jeden velký afekt... ()
Přistupoval jsem se skepsí a odcházím nadšen. Hereckými výkony všech, věrohodností postav, obrazy, výtečně zvolenou hudbou, tento film se povedl. ()
Návrat k Musíme si pomáhat. Je tu však velké ALE! Námět je bezesporu silný, avšak tradiční duo si opět neodpustilo své poklesky:1 kýčovitý a slzopudný klavír při Hřebejkových tesklivých videoklipech (použito i v Krásce v nesnázích) , který u diváka, jež má hranice patosu nastavené jidne než já, jistě funguje, ale věřím tomu, že mnoha divákům kazí zářitek. Smutek se dá přece sdělit i rafinovaněji. 2. Nesympatická postava nevěřníka.Proč nemohl být manžel obyčejnej chlap, který má milenku a komplex z otce své drahé? Proč to musí být taková karikaturní figurka šustící papírem? 3. Poslední vada už je menšího charakteru. Je to omšelost způsobu narace: Záběr na manželku a pak na bloncku, aby každému hned došlo, kdo je milenkou. Při příjezdu dcery do Švédska(?) je potřeba ihned řící dojemnou story Japoníčka, který přestal malovat obrazy, aby ihned každému došlo, co se stane. Místy je zkrátka způsob vyprávění příliš primitivní a podrobující se vkusu mainstreamového diváka. Není to škoda, natočit film, který stojí přesně na hranici mezi uměním a spotřebním zbožím? Otázkou je zda Hřebek umí točit filmy pro náročného diváka, nebo zda jej k tomu nutí producenti a snaha o udržení návštěvnosti. I přes všechny výhrady je to film, který vás zasáhne. 70procent. ()
Toto téma je dnes více než aktuální a objektivně ukazuje že je vždy několik verzí jedné historky a z čím více pohledů člověk vidí do problému tím méně má tendence předujatě odsuzovat. Výborný konec, kde bylo řečeno vše, ale zároveň je otevřen. Podle mě jeden z nejpůsobivějších českých filmů poslední dekády. Jedním z důvodů proč nedávám 5* je, že film ožil a začal být zajímavým až někdy v půlce, když se na plátně objevil výborně hrající pan Chudík. ()
Ve společné tvorbě Hřebejka a Jarchovského je motiv národního kolaboranství s vládnoucími režimy typickým rodinným kostlivcem ve skříni. Teprve pro Kawasakiho růži je tato drobná neřest využita coby hlavní modelová situace dramatu ze současnosti. Slabší scénář a o málo silnější režie viníky zas a znovu vnímá jako oběti mocenské manipulace a omlouvá je, protože "studánka je plná krve a každý u ní jednou stál". ()
Myslím, že už bylo všechno řečeno, vyzvedla bych ale znovu výkony Ladislava Chudíka a hlavně Martina Huby (po tom jeho závěrečném proslovu sem měla hodně o čem přemýšlet). ()
Nejlepší film Jana Hřebejka! Různé osudy, různé pohledy, mrazivá pravda. Skvělé! ()
Škoda promarněné příležitosti, mohl to být nejlepší porevoluční film vůbec, takhle je z toho "jen" nabitý herecký koncert v silném dramatu o vypořádávání s minulostí a svědomím. Hřebejkovi polodokumentární styl nesvědčí. Jeho vize byla zajímavá, ale bohužel se mu příběh rozmělnil mezi prsty. Stala se z něj směsice silných scén, ať už zpovědí nebo konfrontací jednotlivých postav. Kawasakiho růži chybí celistvost formy, kterou měl třeba Frost/Nixon ()
Po velmi dlouhé době český snímek, který mě posadil na zadek, ačkoli jsem na něm už seděl! To co nejdřív vypadá jako drama o rodinných vztazích získá nečekanou hloubu a přechází do roviny svědomí národa. Korunu všemu nasazují výborné herecké výkony Daniely Kolářové, Lenky Vlasákové a Martina Huby, ale i neznámého a svérázného Antonína Kratochvíla a ztělesněné zlo v podobě "primáře Sovy". Spousta z nás ty léta nezažila, nebo aspon ne tak, jako postavy v tomto filmu. Přesto si myslím, že shlédnutím tohoto filmu mnozí nahlédnou a snad i pochopí. A bude to pochopení mrazivé. ()
Kawasakiho růže není bez chyb. Dotýká se stokrát ohraného témata, tentokrát alespoň z trochu jiného úhlu pohledu. Ze začátku trpí dějovou roztříštěností a na rozřešení některých příběhových linií se později už nedostane. To mi zase až tolik nevadilo, protože je tu opravdu krásný konec, za který jsem moc rád. Po delší době český film, který si ode mě zaslouží pět hvězd. ()
dlho to vyzeralo na tri, niekedy príšerné nereálne dialógy, herecký prejav, nelogické správanie (scéna so scrabble a HOP, wtf ?!, alebo panika manžela keď jeho žena omylom rozkusne pohár - prečo ?!), ale Huba, Chudík, Kratochvíl a sám Kawasaki to od druhej polovice vytiahli na styri, tak isto réžia a scenár...škoda tej prvej polovice, na ktorú sa hneď zabudne, pretože druhá ju valcuje...inak hudba skvelá a kamera miestami tiež! ()
Tohle jde asi mimo mě. Už dlouho se mi nestalo, abych nepoznal o co ve filmu jde. Snad do poloviny jsem jaksi netušil, kam se to ubírá a proč. Možná je chyba u mě, možná ne. Každopádně se mi to vůbec nelíbilo ... ()
Roztahané drama plné nesympatických postav, občas příliš zkratkovité (zbytečně), občas se naopak některým scénám věnuje až příliš. Hluché a nedotažené dějové linie a to, že z jediné sympatické postavy na konci udělají největší svini, pak zcela završuje zklamání, jakým pro mě tento film byl. 1* ()
4 hvězdičky za provedení, ale 5 za obsah...jen houšť a větší kapky. ()
Obrovsky silný zážitek... ()
Skvělý film po všech stránkách. Ale až tak od 30 minuty. To předtím patřilo k nejtrapnějším scénám českého filmu a nevypnul jsem to jenom z vrozené lennosti a vyšší střední třídě opilosti. Naštěstí. ()
Reklama