Réžia:
Václav HavelKamera:
Jan MalířHudba:
Michal PavlíčekHrajú:
Josef Abrhám, Oldřich Kaiser, Dagmar Havlová, Jaroslav Dušek, Tatiana Dyková, Eva Holubová, Vlasta Chramostová, Jiří Lábus, Jiří Macháček, Josef Polášek (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Světově uznávaný dramatik a politik Václav Havel se poprvé stane režisérem, aby převedl na filmové plátno hru, kterou s úspěchem uvedly domácí i zahraniční scény. Setkání Václava Havla s filmovou režií, řečeno jeho slovy – v závěru jeho veřejné kariéry - je poněkud symbolické. Jeho rodina, především v osobě jeho strýce Miloše Havla, je úzce spojena s rozvojem československého filmu a vybudováním domácího filmového průmyslu v období první republiky, sám autor odmalička toužil stát se filmovým režisérem, dobové poměry však mu zmařily jak studium, tak naplnění této dlouholeté touhy. Zároveň je to poprvé, kdy Václav Havel bude svou autorskou vizi sám interpretovat. „Divadelní hra je jakýsi polotovar, který autor nabídne divadlům a ta si s ním naloží po svém,“ říká Václav Havel a dodává vysvětlení, proč se rozhodl zkusit filmovou režii. „Myslím, že autor to má pokorně snášet. Nesnese-li interpretaci někým jiným, má psát romány a ne divadelní hry. Poté, co mnohá desetiletí se mé hry takto hrají, pocítil jsem chuť konečně interpretovat sám sebe. A navíc filmem, což pro mne znamená určitou vnitřní satisfakci. Původně a vlastně celý život jsem chtěl být hlavně filmařem. A teď se mi to snad splní.“ Příběh filmu Odcházení je příběhem zlomového bodu v lidském životě. Dr. Vilém Rieger po dlouhá léta zastával funkci kancléře, nedávno však o ni přišel a zřejmě se s tím neumí vnitřně vyrovnat. I když se snaží to nedat najevo, v podstatě se mu zhroutil svět. Musí se vystěhovat z vládní vily, která se už za ta léta stala jeho domovem, a musí se účastnit nedůstojné procedury oddělování erárních věcí od věcí soukromých. Zároveň - a hlavně - musí prožít rozklad svého okolí, svého "dvora", a uvědomit si, jak málo ho vlastně znal. Ve filmu nejde jen o odcházení jednoho politika z funkce, ale obecněji o sám fenomén změny: každou vteřinu něco přichází a něco nenávratně odchází, nevíme odkud se všechno vynořuje a ještě méně víme, kam se to zanořuje. Vlastně jde o klasické téma dramatu, kterým je konec. Konec člověka. Konec epochy. Konec nějakého společenství. Konec lásky. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (487)
Havlova schopnost zlehčit obraz sama sebe a udělat si sám ze sebe srandu je obdivuhodná. To všechna čest. Hlediskem filmového díla jde ovšem o nepopiratelné umělecké odcházení... ()
To není film, ale navoněná zombie zběhlá z divadla. ()
Český Lev 2 nominace: Scénář, Střih + 10 nominací: Nejlepší film, Režie, Kamera, Herec HR - Josef Abrhám, Herečka HR - Dagmar Havlová-Veškrnová, Herec VR - Oldřich Kaiser, Herečka VR - Vlasta Chramostová, Zvuk, Hudba, Výprava ()
-ČTENÁŘE FUJE BY TO SAMOZŘEJMĚ ZAJÍMALO. -SERU NA NĚ! Všechno, co jsem psal u záznamu divadelní hry platí stále, s tím záznamem to souvisí, protože, zkrátka a dobře byl tenhle film druhý v pořadí. Oceňuju filmové vidění Václava Havla a nejrůznější skrytější, či jasné narážky. Jsem přece pravdoláskař, pane Jandáku, s tím svým pamfletem, který útočí na tu nejzákladnější svobodu slova, jste to vážně přehnal, pokud ještě někdy budete ministr kultury, pak Pánbůh s námi a vy pryč! ()
* 18.12.2011 :-( * Absurdní divadlo na plátně, nic jiného no. Odcházení nemá příliš spád, není nijak třeskutě vtipné, ale když se člověk dokáže zaposlouchat, tak to ani příliš nevadí. Trochu mě ale udivuje a mrzí, že když si pan Havel celý život toužil zkusit filmařinu, nenatočil svůj (bohužel) jediný film více "filmově". Ale i tak nelituju devadesáti minut, které jsem s Odcházením strávil. Na to, aby to byl hloupý / nezajímavý film, byl pan Havel příliš chytrá osobnost. Osobnost, kterou jsme si jako národ - když tak čtu příspvěky některých individuí, možná ani nezasloužili. Čest Vaší památce. ()
Po obsahové stránce s tím problém nemám, je to přeci jen Havlova reflexe vlastního státnického úřadování, ale uniká mi smysl toho, proč je to tak přepjatě kýčovité (ty neustálé nájezdy Malířovy kamery po půlhodině strašně vytáčejí), a proč se známí herci honí za tím, kdo z nich bude více přehrávat. Ano, absurdní divadlo má své určité zákonitosti, ale v tom případě by mělo zůstat na divadelních prknech, jelikož s filmovým médiem si absolutně netyká, tudíž celé Odcházení není ničím jiným, než filmovou ilustrací sebe sama, což ji dělá dokonale sebestřednou, běžnému filmovému diváku až odpudivou a naprosto zbytečnou. V souvislosti s Českými lvy jde buďto o další výplod teatrální posmrtné glorifikace, nebo ten zbytek naší tvorby ani neměl spatřit světlo světa. ()
Takové barevné mauzoleum Václava Havla. Film tak strašně přetížený úmyslnou absurditou, nevkusem a různorodými vlivy, že v něm zaniká jakýkoli osten původního textu a bohužel stejně vadne i jeho smysl. Je to úplně stejný syndrom, s jakým se po smrti Petra Lébla potýká Divadlo Na Zábradlí. Smíchat Čechova, Shakespeara, western, první republiku, totalitu, podnikatelské baroko a spoustu dalších ingrediencí tak, aby měl výsledek jasně daný smysl a něco skutečně vypovídal, to je výsada velkých režisérů. A tím Havel (při vší úctě k němu) prostě není. Odcházení je místy docela roztomilé a zábavné, ale jako celek působí bezbarvě a zbytečně. Nevím, co tím chtěl básník říci - i když mám jinak jeho verše strašně rád. ()
Scénář: Václav Havel .. Všechno nejlepší pane prezidente. Žbluňk. ()
Je ironické a trochu kuriózní, že Havel nejprve provedl z nouze (nic o filmu nevím) ctnost (vylezlo mi z toho velmi nevšední dílo), načež to akademici obrátili a z ctnosti (neuvěřitelná nominace na 12 Českých lvů) udělali nouzi (možná toho ten film není hoden a takhle se klanět Havlovi nebylo správné). Jinak říkám-li z nouze ctnost, nemyslím to nijak pejorativně, jelikož sám Havel přiznal, že toho o filmařině věru moc neví, takže i když se obklopil profesionály, přesto vypadá Odcházení jako takový filmový mimozemšťan mimo veškerý kontext – doslova kapka dehtu v sudu medu. To může být chápáno jistě jako zápor (Havel zaspal dobu a je neškodný jako H2SO4 bez SO3, poněvadž poetika absurdního divadla již není aktuální), ovšem i jako klad (v dějinách kinematografie skutečně asi nenajdeme film, který by připomínal Odcházení). ()
...SBOHEM DOME, SBOHEM SADE, SBOHEM ALTÁNKU, SBOHEM PŘILEHLÉ STAVENÍ....... /// Už v úvodních titulcích poznáte, kdo jsou ,,moji“ kamarádi a že díky sponzorům ..., prostě díky sponzorům. A za chvíli zjistíte i to, co si Vašek o sobě (a pak i o těch kolem nás) myslí. PAN KANCLÉŘ MLUVÍ JASNOU ŘEČÍ... (Pan kancléř možná...) Člověk je určen ke svobodě... jak krásně naivní, jak Havlovské, jak ... – těch myšlenek je tady neskutečný množství. Jeden velkej monolog mezi dialogy, méně či více srozumitelný, o politice i věcech, který s ní nesouvisí a stejně u ní končí. Havel DRAMATIK si prostě ,,svoje“ divadlo hodil na plátno. Některý věci nechápu, ale jemu je to jedno, von ty svoje názory ze sebe potřebuje dostat ven! Humor – no humor.... takovej ten ,,Havlovskej“ vtip, že mě několikrát málem ,,jeblo“ (...a nevyjádříte se ani k tomu, proč se nevyjádříte ani k tomu, proč se k tomu nebudete vyjadřovat?)... Tolik myšlenek a (zaplať Pán Bůh) tak málo času! Kravina? Vodpálit to může každej (a nemusí se na to ani dívat). Napsat něco ve smyslu .... starý ubohý a směšný (prasák)... Na druhou stranu (chca – nechca) - s přibývajícím věkem – musím uznat, že se mi to nezdá až tak debilní. Zřejmě PRAVDA A LÁSKA ( i u mě) VÍTĚZÍ NAD .... vždyť víte. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nepotřebuju žádný důvody! 2.) Nechápu, proč je pro službu této zemi ideální funkce poradce poradce. 3.) Film, ve kterým má jednu z hlavních rolí AlmaKelly Box Bell Cavalieri del Monnferrato nemůže bejt špatnej! ()
Také jsem neodolal a musel jsem tento skvost, prý od tak světově významného dramatika vidět, zvláště po včerejší tak smutné zprávě, která zaskočila takřka celý nepřipravený svět...No upřímně, dramatikovo umění mě nikdy předtím nijak vážně neoslovilo a u tohoto díla to bohužel nebylo jinak...Asi nejsem ten správný intelektuál, jakých na těchto stránkách jsou mraky, ale vydržel jsem to cca. celých 30. minut a pak jsem to humanistovo "Odcházení" musel vypnout. Chtěl jsem totiž vědět, jak velký dramatik naložil se 40.milióny lowáčků z našich daní. A byly to opravdu "dobře" vynaložené peníze - samá zvučná herecká jména-samej kamarád a láskopravdař, akorát jsem tu hru bohužel opět nepochopil. Buď mám totiž schízu já, nebo autor onoho veledíla, jeho by však omlouval vysoký věk, mě asi blbost. Na takové "veledílo" totiž musí mít člověk hodně silný intelekt-tak jako k poslechu třeba čínské lidové hudby!! No uvažte, to není opravdu asi pro každého. ps: Sbohem bombarďáku a pozdravuj tam nahoře-nebo dole,..soudruha Kima:-) ()
Má to zajímavý náboj, ale celkově je Odcházení neudržitelné. Chybí mi tu alespoň jedna základní a jasná myšlenka, kolem které by se ty vrstvy, metafory, přirovnání, odkazy a karikatury kupily, a tvořily tak něco jednotného a smysluplného. A ne, nestačí mi odůvodnění "právě v tom nesmyslu je smysl". Přesto především časem moje mínění o tomhle filmu jenom roste. 3 a 1/2 ()
Škoda že se z "Odcházení" stalo spíš takové opruzení, že... Hm. . . . Šaškující pražská čudlárna najatá z řad starých i mladých kemoráčofftů (...která ale jak známo zjevno stejně už na víc nemá...) i kdyby se rozkrájela, uzobává jen nekonzistentní krmi danou senilním scénářem, drmolí své repliky bez pointy a svému guru v roli rejžisejra dělá pomyšlení, na výslednou matérii však se neohlížeje. K tomu lajdácká postprodukce - a je to! . . . No ano, jasně že jim všem může být všechno fuk, protože to přece platí >veřejnoprávě soukromoprávně< erár a na množství sice hleďmě, ale je dávno jedno, jestli parta zplodí oscarový spektákl, kultovní art nebo vyvařenou sračku. Či snad dědouškovu kvaziartovou hračku? Chápu (no spíš teda nechápu, ale nenaděláme už nic, že...), to je prostě daň za současný pisskulturní socializhnus, to jsou ty nové umělecké elity, které poplácavaje se po ramenou lebedí si ve sračkách, do kterých dospěla ta Havlem tak rádoby kritizovaná společnost. Dnes tedy prý "kapitalistická" - sic! No jak pro koho, že... Staronová parazitní pisskulturní fronta se brodí ve svém me/r/diálně tlačeném šoubizovému štěstí a našinci nezbývá, než ze studijních důvodů to vše zase jednou nakonec protrpět, aby s poctivostí a upřimostí sobě vlastní to vše s pravdou a láskou mohl poslat do... Hm. :-/ . . . Co dodat? Godot nepřišel, Havel odešel. Dnes ráno definitivně, "...tak už ho nechte, v nejhorším se má přestat...", že, pane Ferdinande... °-/ . . . Inu, odpad dát by bylo nefér, protože ony v téhle prostonárodní >kinematografii< vznikají opravdové toho jména hodny sračky, ale ruku na srdce, tohle je opravdu mizerný film - a netroufám si posuzovat, jak by to s tímto(!) ansámblem vše dopadlo i jako poctivě ryzí záznam (d.m.s.n. čistě dle textu už trošku vyčpělé a plytké) divadelní hry... Škoda. Takže i z piety ke starému pánovi zase jednou - bez pokrytectví - bez hodnocení. A ať je Vám pane >ex/tra/kancléři< odcházení lehké... Amen. - - - P.S. Tak na zdraví! Na pav/m/rdu a chásku je prej nejlepší Molochovův koktejl! - - - P.P.S. A zdejší hodnotitelsko-kritické stádečko nechť si jednou zase pozorně prosviští závěrečné titulky! Kdo platil a kdo si naparazitoval! Jeden až žasne, jak to tady v pravdoláskově všechno funguje, že čudlárna - aniž by cílevědomě něco smysluplného dělala - ve Stolici nechcípá hlady. Holt něco za něco, že... Ano, děkujeme, odejděte... °-/.. - - - P.P.P.S. Možná si ten >film< ještě někdy dám, nejlíp tak s odstupem za deset let, na dvd zakoupeném ve výprodeji v LK za 29,00 Kček - tak jak se tam vyprodávají jiná tušašská veledíla, naposledy třeba neméně >ambiciozní< ale zjevně bez zájmu publika se v regálech válející "Tři sezóny v pekle". - - - P.P.P.P.S. (19.12.2011) A POZOR! Nejmenovaný nick si zde v diskuzi postěžoval na nízký rating filmu, protože prý už i na čsfd dorazili (hm...) odpůrci Havlovy politiky (sic!) . . . No já nevím, jak to souvisí s politikou, ale d.m.s.n. by měl každý dělat co umí a co mu bylo shůry dáno, ev. (jak už to tak je v té naší monokulti sféře) co se tedy jako protekční smrad možná zubynehty naučil někde ve škole a pak to prostě (...když už je někdo ochoten platit či je možnost vysávat erár, že...) všechno všelijak bastlí. A víbůh, že já miluju všelijaké dobře míněné a vyrobené filmové absurditky, artové lahůdky a stádu často nesnesitelné či nepochopitelné extravagance! Ale TO NENÍ PŘÍPAD Havlova "ODCHÁZENÍ"! Tenhle KVAZIFILM je jen ledabyle (včetně té některými oslavované kamery!) vypocená šmíra - a daly by se rozebírat minuta za minutou, scéna za scénou, záběr za záběrem, póza za pózou, replika za replikou - všechny jeho neduhy! Je to jen účelová materie, vyrobená jako trafika, úlitba a parazitování na vzývaném starci a tunel na veřejné prachy za nenormálních podmínek - a proto to vše taky tak dopadlo! . . . A osobně si MYSLÍM, ŽE MI NIKDO NEMŮŽE VYČÍTAT ZAUJATOST VŮČI HAVLOVI JAKO SPECIFICKÉMU DRAMATIKOVI A TVŮRCI vůbec jako takovému, protože kongeniální Menzelově adaptaci "Audience" jsem dal úplně v pohodě čtyři hvězdy a třeba takovou "Vernisáž" jsem viděl na divadle (těsně porevoluční skvělá adaptace brněnského divadla VáHa) a myslím, že bych i dnes zatleskal vsedě... . . . Takže problém já osobně vidím jinde. ANO, JE TO myslím přesně NAOPAK! KDYBY TENHLE FILM (budiž) NATOČIL stejnou formou a se stejným ansámblem NĚKDO JINÝ NEŽ HAVEL, dávno BYL BY (nejen) ZDE v černé JAKO poctivý ODPAD! . . . Howgh. - - - - - (Poprvé viděno ve smutný den na >vyčpělé jedničce< , (ne)hodnocení 1460., komentář zde s lehkým smutkem jako stochartnísedmasedmdesátý - 18.12.2011) () (menej) (viac)
Komorní absurdita na filmovém plátně zřejmě musí být nedokonalá, nicméně satira je to stále dobrá, i když možná až příliš barevná. ()
"Je mi hůř, než když mi bylo nejhůř." S Odcházením mám problém z filmařského hlediska. Otevřel se přede mnou svět, který mi přišel hodně nekonzistentní, díky čemuž jsem mu nerozuměla. Jelikož snímek už nadsazeně začíná, postupná gradace pro mě nebyla příliš patrná či akceptovatelná. Přitom některé scény, hlavně bouře a trsání v jezeře, by byly jako kontrast ke správnějšímu (pro mě) pojetí zbytku filmu fantastické. ()
Václav Havel už dávno není disident ani prezident, dnes už je to pouhá celebrita. Pro ni pochopitelně není obtížné shromáždit 45 milionů a splnit si jeden ze svých snů natočením celovečerního filmu. Peníze mu ochotně věnuje známý miliardář, řada předních českých herců považuje za svou čest účast na projektu a stejné je to u ostatních filmových profesí. Prakticky o žádném českém snímku posledních let se nedá říct, že by měla tak intenzivní PR jako právě Odcházení. V médiích se objevovaly reportáže z natáčení, rozhovory s herci, kteří působili, jako by si právě píchli drogu způsobující euforii a soudě podle těchto zpráv mělo jít o filmový zážitek roku. Už v tom je potíž, protože Odcházení svým obsahem a použitými filmovými prostředky odpovídá spíš kousku určenému pro zpřízněné publikum ve filmovém klubu. Ve skutečnosti bylo např. Odcházení nasazené v českobudějovickém Cinestaru ve 4 kopiích v nejatraktivnějších promítacích časech, což se stává jen největším filmovým trhákům. Ten samý Cinestar bojkotuje filmy Coenů nebo Polanského, protože je považuje za málo komerční. Problém je i v předloze, protože stejnojmenná divadelní hra byla u nás sice publicistikou považovaná za divadelní událost desetiletí, ale ve světě sklidila jen vlažné přijetí a dá se označit za čistokrevný průměr. Z průměrného díla nemůže vzniknout špičkový film, zvlášť když režisér nemá žádné předchozí filmové zkušenosti. Znalost s řadou filmových herců a režisérů k nim totiž nepatří. Nevznikl samozřejmě žádný průšvih, protože filmový štáb, ať už se jedná o kameru, hudbu nebo herecké obsazení, patří opravdu k tomu nejlepšímu, čím momentáně disponujeme. Jenže je to typický film určený k "vyvanutí". Stručně a výstižně to ve svém komentáři popsal Marigold. Kdyby nebylo snaživých fandů mezi publicisty, kteří považují Havla za symbol demokracie a nekritizovatelnou personu a podobnou skupinu opačně naladěných, kteří si potřebují z těch samých důvodů s Havlem vyřídit své účty, takže jejich vášnivé polemiky plní média, ten film by jednoduše a prostě díky diváckému nezájmu brzy zmizel z kin a objevoval by se sporadicky v nezajímavých časech ve veřejnoprávní televizi... Celkový dojem: 40 %. ()
Havel tu zřetelně přecenil své síly. To je velmi zdvořile řečeno. ()
Čím níže v seznamu hodnocení půjdete, tím větší koncentraci odpadů v něm naleznete. Odpůrci Havlovy politiky zkrátka dorazili i na ČSFD a bez velkého přehánění se dá předpokládat, že bez nich by se Odcházení pohybovalo minimálně kolem šedesáti procent. Ano, pro každého Havlův režisérský debut nebude, ale věřím, že jiná (a snad i větší skupina diváků) z něj bude odcházet spokojená. Osobně jsem na něj šla s jistou skepsí (Jenže na co jiného než na český film do kina zavítat, když jednou za několik měsíců navštívím ČR?), a za hodinu a půl se tato nedůvěra proměnila v čisté nadšení. Bavilo mě, jak si Havel hrál s jednotlivými detaily (nápis "dost bylo Havla" mezi graffiti na zdi), jak odchod každé postavy získal díky obyčejné louži na zajímavosti a jak sympaticky vše prolínala hudba v čele s netradičním podáním Rusalky. Bavila mě absurdní kamera, která se nakláněla ze strany na stranu a která se od herce často oddálila jen proto, aby se k němu v následujících vteřinách začala znovu přibližovat. Bavila mě hravost veršů (věta: "Byl jsem na koktejlu s Molotovem," je krásně paradoxní hned dvojím způsobem: zaprvé z hlediska doby, kdy Molotov žil, a zadruhé kvůli spojení koktejl & Molotov) a vzhledem k tomu, že jsem jen před necelými třemi týdny viděla v divadle Krále Leara s Derekem Jacobim, mě bavila i ta krásná duševní a vzhledová podoba mezi Jacobiho Learem a Abrhámovým Vilémem v jedné bouřlivé scéně (schválně si zkuste na internetu vyhledat fotky). A Havel samotný rozhodně není špatný režisér; jeho styl vymykající se škatulce tradičního tvůrce ala "mám diplom z FAMU" mi byl svou originalitou sympatický a divadelnost z něj zdaleka netryská tolik, jak všichni tvrdí. (Mnoho britských divadelních režisérů bylo při přechodu na filmové médium obrazově mnohem "statičtějších".) Tím však rozhodně netvrdím, že jsem Odcházení plně pochopila, to ani náhodou. Dokonce ani nedoufám, že jsem si ho třeba jen z části přebrala tak, jak chtěl jeho autor. Ale to nic nemění na tom, že mě velmi bavilo, že jsem si přála, abych podobně uměla psát taky, a že ho už teď chci vidět znovu, abych odhalila další zajímavé detaily. A pak možná zvýším hodnocení i na pět hvězdiček. ()
Chápu, že tomu dílu většina lidí nerozumí, a myslím, že je to v pořádku. Pro většiny tu vzniká děl až moc a soukromník rozumí své využitelné svobodě. Takže ani já nebudu tentokrát nic soustavně vysvětlovat, jen hlásím, že jsem se zase jednou u něčeho spiklenecky a svobodně nadechla. Líbila se mi napsaná hra a líbí se mi film, obojí na sobě téměř nezávislé, jak to má být. Je to nejen chytře poskládáno, ale i režie je mistrná, a jsem nadšená, jaké se VH vybral herce a co z nich dostal: dojemná satisfakce pro Lábuse s Kaiserem, pro Dagmar Veškrnovou, pro Abrháma, Zindulku a Chramostovou – byli všichni překrásní, trefní, decentní, neomylní a skvělí... A naopak co se týká Budaře, Duška, Macháčka, Holubové a Vilhelmové, kteří hrát buď už neumějí, nebo nikdy neuměli, dokázal je obsadit a zpracovat tak, že podali přesně ten potřebný výkon a vypadali tak, jak si zaslouží. Zkrátka od autora tu každou větou, obrazem, rozostřeností či naopak zacílením (kamery i významu) plyne citlivá a výkonná ironie vůči všemu – na rovině herecké třeba vůči nesvobodné historii našeho herectví, i jeho svobodné, leč neumětelské současnosti. Nebo fakt, že Ivan, bratr Václava Havla, je celou dobu přítomen na balkonu, pozoruje, je tam, všechno vidí, o všem si myslí své, a sám není vidět. Ale je to plynulý nelineární komentář soukromého i veřejného života, umění vysoké hry i karikatury, zastírání i odhalování. A ta půvabná srovnávací rovina české kulturně-politické zmršenosti vůči anglickému aristokracionářství a slouhovnictví, ruské všeosudovosti, francouzské sociálnosti a německé akurátnosti. Je toho tam samozřejmě mnohem víc, i co do sdělovacích a sdělných rovin – nad některými větami, které nechal pronášet paní Dagmar, nebo které říká sám, nad některými škleby člověku uprostřed soukromého smíchu vděčně zatrne. Ode mě si opět vysloužil veliký srozumějící respekt. ()
Svým způsobem velice zábavná satira, která ve své panoptikální rozvernosti navazuje na formální řešení filmů Pavláskové, Brabce, Šteindlera nebo Vachlera. Unikátní svět Havlova Odcházení se stává přehlídkou figurek navzdory času, navzdory politickému zřízení a jen si dobírá vše kolem sebe. V dokonalé symbióze ale naopak překvapivě nalezneme skvělé kostýmy a příznačné herecké výkony. Solitéři sic do jednoho rámu nezapadají, leč celkový obraz je až žoviálně vtipný. ()
Reklama