Réžia:
Francis WhatelyHrajú:
Julian Rhind-Tutt (rozprávač), Mick Jagger, Keith Richards, Eric Burdon, Eric Clapton, Jack Bruce, Ginger Baker, Bob Dylan, Chris Dreja, Roger Daltrey (viac)Epizódy(7)
Obsahy(2)
Autoři sedmidílního dokumentárního cyklu BBC Sedm epoch rocku jsou přesvědčeni, že rocková hudba poskytla k proměnlivosti doby originální soundtrack. Oproti tomu Libor Pešek po vysílání Radiožurnálu prohlásil, že poprock není hudba; Laco Deczi charakterizoval rockové hudebníky slovy: "Rockoví hudebníci jsou ti, co hrají rok na nástroj". Rock je fyziologický vzdor, rytmicky potvrzuje gravitaci, zatloukáním down beatů, těžkých dob do země. Odtud kritici ortodoxního rocku přezdívají rockery na sudokopytníky. Postupem doby se rocková hudba stala věrohodnou politickou a uměleckou silou. Do hudby vnesla větší hlasitost a osobitý postoj. Rock se zrodil z blues, ale postupně začal dospívat a vydal se stovkami rozmanitých, vzrušujících směrů.
Seznam jednotlivých dílů :
01. Zrození v roce 1963-1970
02. Art Rock 1966-1980
03. Punk 1973-1980
04. Heavy Metal 1970-1991
05.
06. Alternativní Rock 1980-1994
07. Indie 1980-2007
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (138)
Informačně nijak extrémně objevné. Atmosféru ovšem z dobových záběrů předá, ne že ne. A kdo o rock´n´rollu neví vůbec nic, bude zábavně vzdělán. A o to asi jde. ()
Zprvu mi vadila absence objektivity (resp. neusilování o ni) – ke slovu jsou pouštěni převážně ti, kdo byli přímo „v tom“ –, ale pak mi došlo, že s odstupem by ono vyprávění pozbylo své poutavosti a my bychom přišli o možnost slyšet o vzniku rocku a jeho odnoží od těch, kdo jej sami (spolu)stvořili. Jako fanoušek filmový závidím fanouškům rocku, že jejich Bezstarostní jezdci, zuřící býci trvají skoro sedm hodin. Apendix: rád bych pro srovnání viděl ještě rozsáhlejší a údajně do větších detailů zacházející Historii Rock 'N' Rollu. ()
Jsem velkým fandou rocku a všeho, co z jeho semínka časem vyklíčilo. Proto jsem moc rád za toto exkluzívní představení rockové muziky v rozličných hávech. Každý rocker si zde jistě najde množství svých oblíbených kapel a stejně tak bude nadávat na absenci nějakého svého oblíbeného uskupení. Každý má zkrátka v hlavě svůj žebříček a proto je třeba respektovat výběr, kterým autoři projektu prezentovali svůj hudební vkus. Mě nejvíce potěšili zařazením The Clash, Velvet Underground, Pixies, U2 či Sonic Youth. Ale absenci Visacího zámku skutečně nepochopím. ()
Nejvíc oceňuji 4 díl. :) ()
Skvěle natočený dokument o hudbě. Jeden z nejpovedenějších. ()
Sedm epoch, sedm dílů a kdybych mohl dal bych i sedm hvězd. ()
Vďaka stajni BBC za tak komplexný a objektívny dokument o jednej z mojich vášní - rockovej muzike. Najpozornejšie mám odsledované diely 3 a 4 (Punk a Heavy Metal) a som unesený. Rád som si s tvorcami zaspomínal na rockarolla muzičku 80 a 90 tych rokov na ktorej som vyrastal. Tvorcom nevytýkam, že sa venovali naozaj len kapelám, ktoré v žánri niečo dokázali a znamenajú. Z časových dôvodov je to pochopiteľné. Jasné, že každého by potešilo, keby tvorcovia spomenuli tú jeho srdcovku, ovšem to by sa dokument dal asi natiahnuť na niekoľko desiatok častí a keďže by mal byť určený aj širšej verejnosti, takto je to ok. Pre rozšírenie rozhľadu v scéne samozrejme treba pozrieť všetky diely, takže sa teším na ďalšie a dík ČT. ()
No jako dokument samotný je to tak nějak normální, obyčejný. Prostě jsou tam záznamy klipů, rozhovorů se samotnými zpěváky, kytaristy, publicisty nebo fanoušky. Pro nezaujatého diváka normální pořad, jenže já jsem rocker a metalista, takže jsem hodně nadšenej z tohoto pořadu a nemůžu dát méně než plný počet hvězdiček a všem fanouškům rocku doporučit. Každý hudební žánr má svoji historii a je zajímavé do této historie nakouknout a vybavit si třeba i staré známé otřepané hity např.: od Black Sabbath, Led Zeppelin, Sex Pistols, Pink Floyd atd. ()
Britpop is best (Franz Ferdinand, Oasis). ()
Za rejpání do Bon Jovi a Gánů hvězda dolu. ()
Skvěle natočený hudební dokumentární seriál od BBC. Výborný výběr kapel: Velvet Underground, The Who, Pink Floyd, Rolling Stone, Beatles, Bob Dylan,..... ()
Dokument som nevidel, ale kolegovi "rudeboy" (autorovi anotácie) musím pošepkať, že The Velvet Underground mali s art rockom spoločné asi toľko ako Motörhead s jazzrockom - a nič na tom nemení ani fakt, že sa kamošili s Andy Warholom. The Velvet Underground hrali presne to, čo majú v názve a čomu obyvatelia Brna tak pekne hovoria "ándroš". P. S. Kolega "Rudeboy" zareagoval na môj koment, aby uviedol veci na pravú mieru: Velvetov vraj medzi art rockové kapely zaradili samotní tvorcovia dokumentu - v rámci jeho členenia na žánrové kapitoly. Takže sa Rudeboyovi ospravedlňujem a svoju "výčitku" adresujem tvorcom seriálu. So žánrovými škatuľkami je samozrejme vždy kríž - hranice štýlov sú natoľko krehké a pohyblivé, že keby sa zišlo na pive päť hudobných publicistov, je možné, že by kapelu The Velvet Underground napchali do piatich rôznych vriec. Aj v hudobných encyklopédiách som pri VU našiel všeličo: garage rock and roll, underground, anti-pop, independent , noise... Každá z týchto charakteristík mi predsa len k tejto "neučesanejj" kapele sadne viac, než vysoko leštený, sofistikovaný a hráčsky ekvilibristický art rock, reprezemtovaný skupinami typu Yes, Emerson, Lake & Palmer, Asia, Gentle Giant, Camel, Rush, SBB či trebárs mojou srdcovkou menom King Crimson. ()
Rock je žáner, ktorý ma vie zabaviť, ale nie som len jeho fanúšik. Nečakal som, že mi niektoré diely, najmä tie, ktoré sa týkali 90. rokov prídu veľmi nostalgické a až tak, že ma skoro rozplačú. Osobne oceňujem najmä diel o rocku na štadiónoch a mojich obľúbencoch ako Bruce Springsteen a Queen, či The Police. Vidieť však Genesis, Pink Floyd, Sex Pistols, Black Sabbath, Iron Maiden, Metallicu, R.E.M., U2, Nirvanu, či Oasis bolo poučné. Na 5 hviezdičiek boli pre mňa 3. a 5. diel, ostatné na 4 hviezdičky a prvý bol podľa mňa slabší na 3 hviezdičky. Dnes by si to už možno zaslúžilo aj 8. diel so skupinami ako Linkin Park. Chcelo by to väčšiu chronologickosť, väčšiu dĺžku, viac prepracovania dopodrobna. Občas ma to nudilo, občas som nechápal prečo sa hovorí práve o tom a prečo tam iní nie sú a veľa iných detailov, ale ako dokument je to celkom poučné a človek sa dozvie o minulosti a pochopí súčasnosť, prečo napríklad ľudia počúvajú Coldplay a podobne. Privítal by som takýto program aj o pope a v tomto tiež vysvetlil rozdiel medzi Rock n Rollom a Rockom, či prečo sa nespomína v tomto dokumente, či nezaradenie The Beatles a Jimmyho Hendixa, ktorí tiež ovplyvnili rock a hudbu ako takú. Dokument však odporúčam. ()
Jasně, i přes pět hvězd v hodnocení je potřeba uznat, že dokonalý ten dokument není. K tomu mu totiž chybí mnoho obsahu. Nezmínit především Jimiho Hendrixe je velká chyba, opomnělo se však na mnohé další. Je mi jasné, že poté by byl seriál mnohonásobně delší - ale komu by to vadilo? ()
Ultimátní souhrn rocku, ve kterém sice každému asi něco bude chybět, přesto to opravdu nejdůlžitější a nejzlomovější tady najdeme. Navíc vše v parádním kabátku BBC, která jednoduše umí. Jasných pět. ()
Na většinu kapel se nedostane, ale pokud chcete dokument, kde srozumitelně a parádně popíšou rock. Za díly heavy metal bych dal i plný počet. ()
jediní díl, který mi toho moc neřekl byl Punk Rock, ale jinak v každém díle jsem si našel někoho, kdo mi v minulosti uhranul ()
Kdesi jsem slyšel že je tento dokument zajímavější skupinami, které ignoruje než těmi, kterým se věnuje. Chápu, že vylíčit v těch několika málo hodinách celou historii největšího hudebního žánru je šílený úkol, ignorace většiny podžánrů, kdy se víceméně v každém díle řeší pouze jeden je hřích, který bohužel jen částečně dohání fakt, že o popisovaných skupinách se toho člověk doví opravdu hodně. Přesto ale celý dokument vidím spíše jako nevyužitý potenciál, který si přinejmenším zaslouží nějaký druh rozšíření. Jako nejlepší díl vidím celkově ten o alternativním rocku - Kurtův životní příběh mě málem dostal na kolena, přestože mi je jasné, že je zde jeho přáteli a obdivovateli popisován poměrně idealisticky. Naopak největším zklamáním byl heavy metal, při kterém jsem se už z osobního přesvědčení rozcházel prakticky s každým řečeným názorem. ()
Půl století rocku v sedmi hodinách a za účasti očitých svědků - samotných hudebníků. Je logické, že na tak malém prostoru se na mnoho interpretů pozapomnělo, proto hodnotím pouze podle toho, jak na mě samotné díly zapůsobily, případně jak blízko mám k jednotlivým hudebním stylům. BLUES-BASED ROCK 9/10, ART ROCK 9/10, PUNK 8/10, HEAVY METAL 8/10, STADIUM ROCK 7/10, ALTERNATIVE ROCK 9/10, INDIE 8/10. Celkem 8/10 ()
1. díl 5/5* : Známa i málo známa fakta vcucnutá jednotlivě jen do pouhopouhých padesáti minutek, škoda.. "Sedm epoch rocku" je převážně o britských kapelách, proto by nebylo na škodu, natočit něco podobného i o těch amerických, aby si divák udělal obrázek i z druhé strany, amerických kapel bylo také dost..Trochu mě však štve opomenutí Jimiho Hendrixe (v officiání verzi od BBC samozřejmě nechybí a jsou zde samozřejmě i Beatles http://www.bbc.co.uk/music/sevenages/programmes/the-birth-of-rock/ i celý seznam skladeb, kde zas ale chybí Animals a Kinks, no prostě blázinec) jako toho, který měl přijít po WHO a Cream, dobít ameriku a zasadit tak definitivní klín, mezi tyto dvě hudební velmoci. Na druhé straně ale opomenout takovou kapelu jako Doors (nejspíš tím, že dokument je zaměřen převážně na british rock) to je pomalu hrdelní zločin..Uvidíme dál. 2. díl 5/5*. Posluchači zas o něco bližší (už to nebyla zas taková hudební prehistorie, tedy jak pro koho). Byli tam oblíbení Floydi se Sydem, Velveti s Calem a s úžasnou Nico (škoda, že zde nic neřekla), David Bowie, Roxy Music a Peter Gabriel s Genesis. Díl byl zaměřen na artrock (viz. jeho odnože a původ v dalších stylech jako jazzrock, klasická hudba, progresivní rock, psychedelic rock, avantgarda apod.) a jeho kulturní pozadí v 60. a 70. letech, nicméně úplně všichni tento specifický žánr tak přesně nedefinovali. Přesně tedy jen Roxy Music s Brianem Ferrym a Genesis s Peterem Gabrielem. Zajímavé však bylo, že to byl vlastně všechno takový velký propletenec, podle dokumentu a výpovědí jednotlivých protagonistů to začali Floydi v Británii (divák zde mohl slyšet první dva jejich úžasné psychedelické songy a dozvěděl se i něco málo o postupném psychickém rozpadu osobnosti Syda Barretta vyjádřeném ve značně nesourodé písničce "Jugband Blues“), na druhé straně ještě více experimentální a hlavně avantgardní Velveti a od nich to šlo dál, postupně tyto dvě skupiny ovlivňovaly další a další, přicházely s různými novými styly, kterými se chtěli odlišit od ostatních. Opět zde však platilo to co u prvního dílů, dokument měl jen pouhopouhých padesát minutek, opět spíše kapely z V.B., ale i tak mi zde chyběly z těch známých třeba Nice, ELP, Yes, Van der Graaf Generator, Soft Machine nebo King Crimson a plno dalších známých i méně známých kapel a interpretů. 3. díl 3/5* : Věnovaný Punku šel tak trochu mimo mě, omlouvám se ale Punk jsem nikdy moc nemusel, ani jej moc dobře nechápal. Jeho ideový směr, postoje, módní styl atd, nic mi to niky neříkalo. Jak je všeobecně známo z chytrých encyklopedií (ještě že je máme) tak za první skutečnou punkovou kapelu byly považovány Ramones, kteří vznikli už v roce 1974 a svou první desku vydali už v roce 76' tedy o rok dříve než asi nejznámější a nejvýznamnější kapela z této oblasti Sex Pistols. Největší rozmach, pak samozřejmě přišel, právě v tomto roce. Byly tu Television, Damned, Clash, Buzzcocks, všechno kapely z té první nejvýznamnější vlny. Avšak, i Punk měl své základy hluboko v šedesátých letech, přesněji se jím označuje hudba, která se podílela na vývoji punku jako Protopunk-Pre Punk (68-76), a mezi jednotlivé žánry-subžánry patřil garážový rock, rockabilly, avantgarda, či glam rock. Proto se za nejslavnější praotce dají považovat např. už Iggy Pop & The Stooges, Velveti, New York Dolls, MC5, Pretty Things, Pink Fairies, Deviants, Seeds,13th Floor Elevators, Electric Prunes, Flamin' Groovies, Silver Apples, Other Half, Sonics, Blues Magoos, Count Five atd. Všecko vesměs zajímavé kapelky (které můžu více, než samotní ortodoxní představitelé samotného punku), ale stále jen malá kapka v moři. Najdou se tedy i kapely které z této oblasti můžu, dodnes to jsou Stogges a jejich první tři desky z interpretů si dám kdykoliv, bez problému Patti Smith a její první desku Horses a skladbu Gloria. Viděno necelých 30 minut, k formě však stále platí totéž co u prvních dvou dílů. Hodnoceno tentokrát pouze průměrně. 4. díl 4/5* : Heavy metal jeden z nejtvrdších hudebních stylů jaký kdy vznikl. Hlučné kytary, charakteristické kytarové riffy, kovově znějící baskytara a úderné tempo bicích..Hevy metal jsem sám osobně mohl do roku 75', pak z příchodem Nové generace kapel už to pro mě přestalo bejt nějak zajímavý. I zde platí to co v předešlých dílech. Vidíme tu skupiny jako Black Sabbath, Deep Purple (obě jedni z průkopníků), dále např. Judast Pries, Iron Maiden, Metallicu, nebo Glam-metalový Mötley Crüe. Mnoho jiných je zde opomenuto z novějších kapel např AC/DC, Van Halen, G'n'R, Thin Lizzy, Motörhead, Kiss, Rainbow, Alice Cooper.. Z těch starých např. Blue Cheer ( jejich album z roku 68') Vincebus Eruptum (1-2 roky např. před slavnými Zeppelíny aj), je mnohými odborníky, považováno vůbec za první Heavy nebo Hard rockovou nahrávku..V té době tedy něco kolem roku 68' se začal utvářet tento charakteristický těžkotonážní zvuk! Kinks (v písni You Really Got Me 64'!) do té doby nevídaný nový kytarový zvuk založený na nových zesilovačích se zpětnou vazbou, Stouni, Pretty Things, Yardbirds, Cream nebo Jimi Hendrix Experience, všechno blues rock, míchnutý psychedelií, daly Heavy metalu podstatu, která ovlivnila celý budoucí žánr. Dále to byly např Iron Butterfly (jejich druhá deska a sedmnáctiminutová stejnojmenná pecka), Steppenwolf (vůbec první zmínka o Heavy metalu, v písni "Born To Be Wild"), Jeff Beck Group (neskutečná skupina, založená na perfektních ostrých a přímočarých kytarových riffech) Grand Funk Railroad (inspirace kapelou Cream), Mountain (opět inspirace Cream), Dust (dnes už čistě sběratelská záležitost, pouze dvě desky), Blue Öyster Cult atd.. Nevím proč, ale nedostalo se zde na např. na supeskupinu "LED ZEPPELIN" (což je skoro hrdelní zločin, vynechat tihle průkopníky, alespoň z těch známých a úspěšných kapel). Ostatně mělo by se na ní dostat až v pátém díle, pojmenovaném "We Are Champions" (Stadium rock 1965-1993) Heavy Metal jako specifický hudební styl měl tedy svoje kořeny v šedesátých letech, sám vycházel z Hard rocku nebo Blues rocku, jeho podstyly byly rovněž zajímavé..Třeba takový Trash Metal (ještě tvrdší odnož pomyslného metalu), jehož vznikem a s příchodem skupin jako Metallica nebo Slayer se zas tato pomyslná hranice posunula o kousek dál a posunuje se stále. V tomto díle se dozvíme opět plno zajímavých, pro někoho možná úplně nových informací..Tak např. jaký to byl blázen ten Ozzy, něco ze soukromí slavných kytaristů, něco o nahrávce Smoke On The Water atd. 5.díl : Neviděno-bez hodnocení.. 6 díl 4/5* : hlavně Nirvana a REM (které uznávám dodnes) a všeobecne známá fakta ale s tou smrtí Curta o možná bylo trochu jinak. Strokes jediná kapela, takříkajíc hrající po staru, ano té moc fandím, jejich image a koncerty jsou naprosto úžasné..7. díl 2/5* : Viděna jen malá část, mě ale bohužel, jako milovníkovi především 60' a 70' let až na vyjímky novodobá hudba naprosto nic neříká..Svého času jsem poslouchal Oasis, věrní odkazu Beatles, především pak Johna Lenonna ale už měto také přešlo. Ano být světoví za každou cenu, hlavně v extrémnosti a skandálech, rachotu kde není slyšet ani vlastní text apod..Ale je to ta cesta...? Jako kocept po velkém očekávání a celkem solidním rozjezdu i přes opomenutí, některých významných kapel a interpetů nakonec jen "PRŮMĚR". To co šlo tady u nás, byl zřejmě jen zlomek z jinak skvělého BBC dokumentu. () (menej) (viac)