Réžia:
David FincherScenár:
Jim UhlsKamera:
Jeff CronenwethHudba:
The Dust BrothersHrajú:
Edward Norton, Brad Pitt, Helena Bonham Carter, Meat Loaf, Jared Leto, Zach Grenier, Holt McCallany, Eion Bailey, Richmond Arquette, David Andrews (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Filmová ikona konca deväťdesiatych rokov o absolútnej strate hodnôt, anarchistických hlbinách v každom z nás a živote v permanentnom déjà vu konzumnej spoločnosti. Mainstreamový film, ktorý úplne narušil pravidlá mainstreamu ukázal na veľkom plátne šokujúce násilné scény, obnažené pohlavné orgány a inteligentný terorizmus. Komplikovaná dejová skladačka adaptujúca rovnomenný a podobne prevratný román Chucka Palahniuka pracujúci s odvekým motívom dvojníka. Katalógy z IKEA, Meat Loafove poprsie, päste v tme, tučniaci, liposukcia a mydlo. Snímka, ktorý bude za sto rokov vo všetkých učebniciach o dejinách filmu. (ASFK)
(viac)Recenzie (1 965)
Za technické zpracování, herecké výkony a atmosféru dávám 2*. Děj mne nezaujal, filozofie či hloubka, která je tu vynášena do nebes, mi po celý film unikala a snímek o tom, jak se lze postavit konzumní společnosti a zatočit se západní, prohnilou a konvencemi svázanou civilizací, si dovedu představit i trochu jinak. Očekával jsem asi něco úplně jiného. Zaráží mě, že se tentokrát neshodnu se svým hodnocením s nikým ze své topky. ()
Jeden z nejlepších filmů všech dob. Má hluboké poselství a vypovídá o zvrácenosti konzumního života. Vizuálně dokonalé a hudba Dust Brothers je taky skvělá. ()
Plusy: Skvělí herci, zajímavá pointa i když solidně přitažená za vlasy, slušná akce a kamera. Mínusy: Dlouhé minuty nudy (pro mě teda určitě), nápad "klubu rváčů" vyznívá až hloupě (duševní očista v podobě přizabití jiného člověka? to mi hlava nebere), celková idea filmu je také poněkud předimenzovaná. Asi se na to budu muset podívat ještě jednou, protože nechápu, jak tady z toho všichni šílí. 65% ()
Fincherov a Nortonov "životný" film. Kultová záležitosť v detailoch, scenáristicky, herecky... ()
Začátek mě hodně zaujal. Postupně jsem nadšení ztrácel a nakonec ani přesně nevím co si o tom mám myslet. Na jedné straně to je buď úžasný film, nebo na straně druhé ujetý, sice se skvělým zvratem, ale který ve mě zanechal určité rozpaky. Je obtížné když nevíte jestli sníte nebo ne. Pak se můžete dozvědět dosti překvapivé věci. Co jsem si z tohoto filmu odnesl? "Věci které vlastníte pak vlastní vás" ()
Na rozdíl od masy opěvovačů, já žádnou extatickou katarzi při sledování vymaštěnejch rváčů neprožíval, a už tuplem by mě nenapadlo vkládat do toho nějaké hlubší myšlenky. Nebylo to špatný, ale takovej nářez, jak se zdá z hodnocení a komentářů, to zase nebyl. Zřejmě nemám tu správnou dávku testosteronu v krvi, patřičnou nížku IQ a permanentní chuť se porvat s tím zasraným světem, co mě tak frustruje, že? ()
Nevím, co komu tento snímek říká, ale mně mnoho tedy ne. A mezi nejlepší bych ho jistě neřadil, viděl jsem stovky lepších.!!! :-( ()
Fight club je skoro dokonalý film. Stretla sa tu vzácna kombinácia rôznych faktorov. Dokonalá predloha, jedinečný režisér, excelentní herci, kvalitný soundtrack. Dielo ako Fight club nie je ľahké natočiť. Iba skutočne kvalitný režisér by si dokázal poradiť s takýmto dielom tak, aby bola jeho filmová verzia považovaná za kvalitnú. A hádam iba David Fincher by dokázal sfilmovať túto knihu tak, aby jeho dielo prekonalo predlohu. ()
"It's only after we've lost everything that we're free to do anything." "Fight Club" je svou komplikovanou dějovou stavbou a hrou s "materiálem" dosud nejambicióznějším dílem D. Finchera. Má excelentně vystavěný scénář, který s každým dalším "levelem" - 1,Frustrace 2,Násilí 3,Chaos 4,Prozření - nabývá na zajímavosti a nápaditosti. Pochmurný thriller je stylově prosycený temnými filtry, skvělým zvukem, destruktivně působícím mixem spotřebitelsko-anarchistické hudby, výtečnou výpravou a dekoracemi, místy neodolatelně labilní kamerou a přehršlem vizuálních parádiček a triků. Vůdčí herecká trojice tu zosobňuje nezapomenutelné vyděděnce konzumní společnosti. Dobrovolné ztroskotance s nepotlačitelnými sadomasochistickými choutkami. "Fight Club" mě ve své době odpálkoval s plnou polní do odporně morbidního fekalsvěta Davida Finchera. ()
Kult. Filmařsky (jako u Finchera tradičně) bez jediného zaváhání. Neustále o krok před divákem, neustále zábavné, vynalézavé a neotřelé. Pointa se možná dá odhadnout, ale i při její znalosti nepolevuje úžas nad důmyslnou dekonstrukcí filmového prostoru a interpretační mnohoznačností. Excelentní Norton, neméně dobrý a neopakovatelně frajerský Pitt. Nelze než porušit dvě zásadní pravidla - o Klubu rváčů se nedá nemluvit. 95% ()
Brad Pitt chtěl ukázat, že není jenom uhlazený hezounek a tak si nechal rozbít ústa a spolu s Edwardem Nortonem založil Klub rváčů. Zajímavý námět, dobré zpracování, nadprůměrný divácký zážitek. ()
Dlho som sa tomuto filmu vyhýbal a sám neviem prečo.A po zhliadnutí filmu môžem povedať, že som sa tomu mohol kľudne vyhýbať aj ďalej.Pre mňa to bolo nudné a nezáživné.Jediné veľké plus boli herci.Dej bol zdĺhaví a nudný aj keď koniec filmu bol zaujímavý, ale to je asi tak všetko.Proste mi to nesadlo. A to mám Finchera rád. 50% - 2* ()
Velice dobře hodnocený film, nicméně mě moc nezasáhl. dokonce si ani už nepamatuju konec. Vím jenom že film je pěkně depresivní a že bych se nechtěla ocitnout ve stejné situaci. i když ten klub by bodl. Jo a ještě je tam pěkná hudba ()
David Fincher je pravděpodobně jedním z nejikoničtějších filmových vypravěčů všech dob. U Vetřelce 3 asi nikdo nečekal, že tenhle filmař nám v následujících letech dodá nejen filmové klenoty jako Sedm, Podivuhodný případ Benjamina Buttona či Zmizelou, nejen velmi povedené filmy jako Sociální síť nebo americkou verzi Můžu, kteří nenávidí ženy ale stojí i třeba za seriálovou peckou Mindhunter. Fincher už 5 let žádný celovečerní film nerežíroval (to by se mělo změnit s filmem Mank, který ale bohužel půjde na nejmenovanou streamovací službu....) a tak si není na škodu připomenout jeden z jeho nejikoničtějších filmů, který jsem zároveň výše nezmínil. Rok 1999 a film Klub rváčů! Klub rváčů jsem mezi Fincherovy největší pecky nezmínil proto, že bych si o něm myslel, že jsou špatným filmem nebo, že by byli tím nejhorším Fincherovým filmem. To ani zdaleka! Rozhodně jsem ale nikdy u Klubu rváčů necítil, že koukám na film, který žeru plnými doušky a dal mu plnou palbu. Zároveň ale ten film oceňuju v hodně směrech, status kultovní klasiky si film zaslouží.... A je to strašně super! Klub rváčů je za mně jedním z těch filmů, který spíše zraje každým dalším sledováním. K tomu proč tomu tak je se dostaneme až za chvíli, zároveň si ale myslím, že jde také o jeden z těch filmů, který zraje tím jak je starší. Klub rváčů má letos 20. výročí a fanoušci si můžou utrhnout ruce (ze tří projekcí, které probíhali v Kině Aero se jich už aktuálně vyprodali 2 a 1/4 a to už se film do našich kin vrátil 4 roky nazpátek). V roce 1999 tomu tak nebylo, při rozpočtu 63 míčů si film došel jen pro 100 mega. Film se ale následně stal populárním na (tehdy finančně relevantním) DVD a zaručil mu status kultovní klasiky. Klub rváčů je za mně film, který tak trochu přeběhl svou dobu a především změnil hodně lidem přístup k životu. Je jen otázka jak moc to bylo dobře. Klub rváčů je Fincher v nejlepším slova smyslu- Neskutečně nápaditý a originální film, který zároveň nesklouzává k onanii nad sebou samým a především onou snahou o nápaditost a originalitu nezapomíná držet při sobě jako celek. Postavu Vypravěče může divák brát jako sebe samou a jeho parťáka Tylera Durdena jako toho, který divákovi řekne aby probudil co největší zvíře v sobě a žil svůj život naplno. Klub rváčů je film o životě a o tom jak moc je člověk ochoten v něm zajít. Je to o svém pohledu a názoru na společnost a je pak jen otázka jak názor jednotlivého člověka může být sebevíc radikální. Člověk může být jako komár, člověk může být jako velbloud a nakonec člověk může být jako Tyler Durden. Tyler Durden představuje to nejohavnější z každého člověka, zároveň se ale jedná o jednu z nejkultovnějších postav historie kinematografie a to z hodně pádných důvodů. Nortonův Vypravěč a Pittův Tyler Durden působí jako Ying a Yang. Vypravěč pozná Tylera a ten mu postupně ukazuje onu odvrácenou stranu a odvrácený přístup k životu, přičemž se Norton po vzoru svého nového kamaráda začne chovat jako podobné hovado, nikdy ale neklesne/nevyroste (?) na Tylerovu úroveň a na některé Tylerovy činy ani nemá žaludek. Norton dokáže skvěle zahrát člověka unaveného životem spojeného s insomnií a člověk mu onoho ubožáka, který nejdříve nalezne smysl života v chození na sezení a následně v onom setkání s podivným prodejcem mýdel věří hodně snadno. Norton je tu neskutečně boží a skvěle sekunduje právě Tylerovi. Tyler je plnokrevný anarchista a zároveň cílevědomý vůdce, který ve finále opravdu nemá problém vybudovat si svou armádu a začít budovat svůj toužebný svět. Pitt tu stejně jako Norton předvádí herecký koncert a jeden z vrcholů své kariéry. Celé je to vlastně šílené. Ať už skrz totálně šílené a sem tam vyloženě směšné dialogy nebo směšně šílené nerealistické budování onoho kultu vůbec to nekazí výsledný dojem. Spíše naopak. Dokážu si představit, že Fincher sázel na to, že diváci nejsou hloupý a doufal, že jim dojde, že se z nich ten film tak trochu pokusí udělat hlupáky a o to více to ve výsledku funguje. Zatímco jsou členové Klubu rváčů časem více a více vymyté mozky, divák si o to víc uvědomuje jak složitou hru vlastně Fincher hraje. A divák mu ji strašně sežere a to nejen díky božímu nádhernému vizuálu, který též filmu přidává neskutečně moc. A proč je tohle film, který stojí za to vidět víckrát? Rozhodně kvůli onomu závěrečnému plot twistu o kterém pokud divák před prvním viděním nevěděl, může si film následně užít ještě víc, protože už ví jaké karty Fincher rozehrál a dokáže si užít všechny ty vypointeované pointy, skryté vtípky a celkově chytrou hrou s divákovým mozkem. To jestli se onen plot twist nedá už od prvního zhlédnutí tak trochu odtušit to už je věc druhá.... Ten film je vlastně fakt hodně super. Norton a Pitt předvádí parádní výkony, vizuál je krásný, scénář Jima Uhlse je super (za geniální bych ho neoznačil) a Fincher je opravdu jedním z mých nejoblíbenějších filmařů jehož rukopis se pozná fakt snadno. Zároveň mám ale i po 3x vidění problém s postavou Marlo v podání Heleny Bonham Carter. Proti Carter v zásadě nic nemám a umí podle mně hrát, jen jí posledních pár let v ničem kdovíjak nemusím a v roce 1999 v Klubu rváčů mě její postava nejenom štvala ale i ona se mi do role nehodila. Marlo sice funguje jako spojovací prvek Vypravěče a Tylera Durdena, zároveň si ale myslím, že se mohl najít jiný způsob. Zároveň mám pocit, že film v jednu chvíli hrozně zpomalí (paradoxně ve chvíli kdy se ve filmu objeví Jared Leto jenž ještě v roce 1999 nebyl tím nejhorším Jokerem všech dob) a jeho poselství o tom, že by se měl život žít na plno plně oceňuju, zároveň ale budu mít vždy tak trochu problém s tou odvrácenou stranou poselství a jaký bude mít vliv. Klub rváčů pro mně totiž představuje onu nejnegativnější stránku anarchie, to ale není problém filmu, spíše jde o osobní pocity a strach z budoucnosti lidstva. Klub rváčů je pravděpodobně jedním z nejdospělejších filmů všech dob, který nám sice Disney čerstvé zamkl do trezoru, pořád ale půjde o povedený film, který mnoha lidem změnil životní přístup, Edwarda Nortona s Bradem Pittem představil v plné síle a ukázal, že je David Fincher skutečný režijní talent. Ať už se navíc film odehrává v jeskyni s tučňákem (i na rok 1999 příliš odporné digitálním) nebo v polorozpadlém baráku s kondomy v ucpaném záchodě tak vypadá krásně. A já jsem teď porušil první pravidlo Klubu rváčů tak ho aspoň už připomenu: O Klubu rváčů se nikdy nemluví! A řeknu rovnou i to druhé pravidlo- O Klubu rváčů se nikdy nemluví! () (menej) (viac)
Zo začiatku som mal pocit, že sledujem Farrellyovcov, ale potom to prišlo. Skvelé monológy a dialógy ozdobené tým najdrsnejším slovným humorom. Herci úžasní - Norton i Pitt nemajú chybu, tak ako Carterová, ale kráľom aj tak ostáva Meat Loaf. ()
Where Is My Mind ()
Všechno co bych chtěl napsat o tomto filmu již určitě napsal někdo jiný a pravděpodobně i lépe. Jeden z mála filmů, které nejen že se po opakovaných projekcích neomrzí, naopak je stále lepší a lepší, neboť dokážete pochytit tu dokonalost a přitom vždy objevit něco nového. ()
Klub rváčů jen potvrdil moji domněnku, že rok 1999 byl filmově něčím výjimečným. Bylo to snad apokalyptickou náladou konce milénia? (podobně jako třeba na konci 19. století ve Vídni?) Rozhodně David Fincher (první film, co jsem od něj viděl...ano, Sedm jsem viděl až posléze) dokázal skvělou práci. To samé i herci (Helena Bonham Carter se definitivně zapsala mezi mé oblíbené herečky, ona je tak svůdná, přesvědčivá, démonická, no prostě skvělá!). Přiznám se, že jsem asi v půlce filmu uvažoval, že ho vypnu...další bezvýznamně aplikované násilí, tentokrát s puncem odcizenosti nebo revolty. Jenže poslední půlhodina rozhodla, tak silný zážitek jsem neměl opravdu dlouho, rozuzlení bylo hodně překvapivé, o to víc jsem si ho vychutnával...HUDBA: Dust Brothers -hudba velkoměsta, bez výhrad... ()
„I am Jack's inflamed sense of rejection.“ ()
Reklama