Réžia:
Lars von TrierScenár:
Lars von TrierKamera:
Manuel Alberto ClaroHrajú:
Kirsten Dunst, Charlotte Gainsbourg, Kiefer Sutherland, Charlotte Rampling, Udo Kier, Alexander Skarsgård, Stellan Skarsgård, John Hurt (viac)Obsahy(1)
Druhý diel „trilógie depresie“ o dvoch sestrách, z ktorých tá mladšia sa práve vydáva. Svadobná slávnosť sa odohráva na starobylom vidieckom sídle. Sviatočnú náladu však pokazí náhla hrozba v podobe červenej planéty s názvom Melancholia, ktorá vystúpila spoza Slnka a pre Zem znamená bezprostrednú katastrofu. (ASFK)
Recenzie (1 200)
Ruční kamera. Z věčně rozhýbaného obrazu se mi dělá špatně. ()
Lars von Trier natočil postmoderní film. Při sledování vás míjí dostatek odkazů a někomu může způsobovat radost, že zachytí alespoň některý z nich, asi tak jako se vám to může stát při čtení Jména růže. Film oscliluje mezi zemí a nebem stejně tak jako mezi láskou a nenávistí atd. , jde o další film z mikrožánru ,,film o všem". Snímek skončí a každý si z toho odnese něco jiného. Někdo to nepochopí, někoho to zasáhne (Vizuálně, hudebně, herecky atd.) a někdo bude vymýšlet vzrušující interpretace. Která je ta správná, že? Neřešitelnost je prostě nevyhnutelný příznak postmoderny. Jak píše Joshua Clover ve své knize Matrix: ,,Dnes už jsme natolik postmoderní, natolik zběhlý v nerozhodnostech a nejistotách, že se s tím dokážeme smířit." Navíc je zřejmé, že je zde doslova poptávka po těchto neuchopitelných filmech. Sám Lars von Trier je ryba velmi kluzká a jednoznačnou odpověď nedává. Jednak je to šikovný marketingový tah a pravděpodobně prostě žádnou uspokojivou odpověď nemá. Bez zajímavosti nezůstane, že nápad k natočení melancholie dostal po navštívení psychoterapeuta! U Melancholie jsem se nudil, dialogy mezi herci byly prostě na palici. Nevím kdo se choval debilněji. Zcela subjektivně bych nejraději dal dvě hvězdy, dám však tři za zajímavý vizuál a navíc nechci tento film odsoudit, protože otevřeně přiznávam, že jsem do něj nepronikl. ()
S klidným srdcem můžu přiznat že na film jsem šla kvůli Alexovi a oceňované Kirsten. Z kina jsem pak šla jen s tím že tam byl Alex a Kirsten. Většinou se snažím filmy pochopit ale u tohohle to nešlo. Jediným světlým bodem pro mě snad byl organizátor svatby. A jen málo který film mě dokáže ještě před úvodníma titulkama tak znudit jako tento. Zpomalené záběry sice umělecké ale proč proboha tak dlouhé a nic neříkající?! Část 1 ... WTF?! Ok chvilkama jsem se zasmála ale to opravdu museli Alexe nechat šišlat? Opravdu toho chlapce zklátila na golfovém hřišti? Močení na golfovém hřišti?! Je mi to líto ale tohle byl opravdu hrozné. Část 2 ... no... kde začít.... no.... dobrá, ta planeta byla hezká a její dopad byl zajímavý ale to je tak vše. Po konci filmu mě napadlo pouze: Lars něco hulil a většina lidí na tom jede taky. Většinou mám psychologické filmy ráda, ale tohle byl sakra krok vedle. Takže dvě hvězdy - 1/2 Kirsten; 1/2 Alex (sorry ale předkus je předkus a ani si chudák nevrzl); 1/2 organizátor svateb, 1/2 vyhrává ta hezká planetka za zničení "zlé" Země ()
Já myslím, že každý předem přesně věděl, o co tady půjde. Ale nemusíš být akademik, stačí dát šanci něčemu mimo Hollywood a vychutnat těžko popsatelnou vrcholnou atmosféru, která se z plátna valí. Von Trier s uměleckou noblesou sobě vlastní dostal z nejkratšího děje, minimálního prostoru a několika postav do filmu neuvěřitelně moc. Z filmového hlediska jsme dostali určitě parádní psychologickou studii, neuvěřitelně detailně propracovanou, jakkoliv uhozený se zdá být námět. A věčný exhibicionista verbal, který si tady asi léčí komplex z malého ptáka vyhledáváním čehokoliv, na čem by se po svém vyřádil, je mi u prdele. Píše, jak kýčovitý je Trier, ale když čteš tyto omezené komentáře očividně nedonošeného skatofilika, tak zjistíš, kdo tím kýčovitým úchylem opravdu je. ()
Druhá půlka lepší, první zbytečná, nudná a i když hezky nasnímaná a s honosným hereckým obsazením, pořád nepochopitelná, špatná, trapná a... už jsem napsal zbytečná? Film se měl skládat - dle mého - jen z druhé části, kterou mohl více rozvětvit na hodinu a půl dlouhý snímek. Přičemž měl přidat příběh, něco zajímavého, nějaký zvrat. Film navozuje pocit marnosti, deprese, melancholie a zkázy. Ani náznak pobavení, od čehož filmy jsou. Proč se dívat na něco, co mi tak zkazí náladu a přivodí pocity, které zřejmě režisér chtěl znázornit. To už je lepší nějaký hloupý blockbuster o srážce Země s asteroidem. ()
Neuvěřitelné plácání o ničem ve snaze zabrat co nejvíce času? Takhle to na mě působí. Ve filmu je sice pár zajímavějších scén, které se nám snaží vnuknout nějakou myšlenku, ale ty ostatní? jedná se především o část první, která by zde vůbec nemusela být, protože ta v nás nic nezanechá. Část druhá je sice o poznání lepší, ale pořád to není ono. Neříkám že je to ničem, ale film mě zklamal a čekal jsem od něj daleko víc. 55% ()
Tajomstvo č.1 - tento film nie je len o Melancholií ako duševnej chorobe Tajomstvo č.2 - tento film nie je len o Melancholií ako hrôzostrašnej planéte čo má zničiť svet Tajomstvo č.3 - tento film nie je len o prsiach Kirsten Dunst, ktoré keď má svadobné šaty pomaly vyskočili a bál som sa že mi rozbijú obrazovku, ale ani o tých keď sa opaľovala pri mesačnom svite Tajomstvo č.4 - tento film ani neviem o čom vlastne je ! Tajomstvo č.5 - body 1 a 4 vlastne nemusia byť ani správne ()
Melanchólia je pocit a hlavný motív ktorý nás sprevádza celím týmto filmom. Symbolicky je rovnako pomenovaná planétka ktorá sa nepretržito blíži k zemi a už na začiatku vieme ako to dopadne. Ako je v minimalistických snímkach zvykom film je rozdelení na 2 časti respektíve kapitoly. Prvá časť pojednáva o svadbe a a jej depresívnom priebehu. Melanchólia nechýba ani tam a medzi členmi rodiny a priateľmi cítiť silne negatívnu atmosféru ktorá sa len horko ťažko umelo zakrýva slávnosťou. Popravde túto časť považujem za slabšiu a až nasledovná druhá kapitola vo mne vyvolala pocity ako to u mňa dokázal Lars von Trier u Antikrista. Cítil som úzkosť ! nekonečná úzkosť, nepríjemný pocit ktorého sa nie a nie zbaviť. Pocit pri ktorom si nie je človek istý ďalšími krokmi života. úzkosť a strach pred smrťou nekonečné samopresvedčovanie sa že sa nič nestane až zmierenie sa s osudom.. Neviem ako by som sa zachoval ja v takejto situácií. Je to iba film ale je to jedno zo Sci-fi námetu ktoré sa môžu stať. Nádherný soundtrack a úžasný výber hercov. Nie je to DOGMA 95 čo je škoda avšak takéto téma by sa na ten spôsob ani nedalo natočiť ()
Na tomhle tragicky nudným filmu je vtipný to, že to dostaly nějaký ceny.. ()
Docela mě těší, že se celkem shodnu s mnoha komentáři. K Melancholii se nabízí velmi intenzivně hned několik otázek. Do jaké míry má vůbec smysl filmy Larse von Triera hodnotit? Nebudu říkat jak moc je to "umění", nebo tak něco. Trier je naopak až podezřele populární a vědomě se snaží provokovat širokou veřejnost. Přesto celé divadlo s tím, kdo dá kolik hvězdiček, která část si zaslouží kolik hvězdiček, kolik by se mělo Trierovi dávat normálně hvězdiček, působí ve své absurditě neuvěřitelně směšně. Ostatně to není jenom problém Triera. Trier si natočil film po svém a bylo by od nás asi hloupé ho podezřívat, že má nějaké problémy s ovládnutím filmového vyjádření. A tak jeden z možných přístupů, jak hodnotit podobný osobní zážitek, musí být dle mého názoru právě osobní hledisko. Film mě nijak výrazně nerozdrtil - to asi ani není cílem, jako u jiných Trierových filmů, ale ještě druhý den jsem ho nepustil z hlavy a hlavně mi zkazil náladu na celý večer. Melancholia je krásný filmový zážitek. Můj názor je, že je slabší než stylem velmi podobný Antichrist. Méně koncepční než Dogville, méně emočně náročný než dogma 95 věci, méně zajímavý, podmanivý a fascinující než třeba Europa, nebo třeba celá evropská trilogie. Možná je to takový popík Larsovy tvorby. To první, co by nás vždycky mělo zarazit jsou veskrze pozitivní ohlasy. Pokud se film líbí i pozérům, kteří na toho Larse jednou za rok zajdou, podobně jako na nového Allena, protože je to módní, tak je něco špatně.No místo toho abych nenávistně kolem sebe plival, tak raději se rozdělím o několik postřehů: Gainsbourg se očividně od minule vyrovnala se ztrátou klitorisu a zahrála perfektně, člověk se mnohem hůř vyrovnává s Kristen Dunst. Podobně i agent Jack Bauer, který může hrát sebelíp, ale stejně když je na obrazovce, tak slyším odpípávat vteřiny. Nejhůř jsem se vyrovnával s estetikou filmu. Podobně jako Rodiná oslava, i tento po-svatební večírek je naprosto perfektní, výborně se pracuje s psychologií, s člověkem, s pocity. Trier prokázal neuvěřitelnou citlivost, všímavost a talent to vše přenést na film. Nicméně mě celou dobu silně znepokojovala neurotická kamera, střihy po ose a další odkazy k estetice dogmy 95. Nedokázal jsem se nějak smířit, že tenhle "špinavy" styl je zachycený tím nejvymazlenějším digitálbím obrazem v poměru 2,35 : 1. Cinemascopický zážitek poetiky roztřesené kamery? Některé obrazy byly nádherné, jiné víc než klasické malby evokovaly Walta Disneyho. Celkově mě zaskočilo, že do sebe všechno moc hladce zapadlo, každý motiv má své výustění, nic není zbytečně, chybí dle mého názoru jakási nahodilost, která je příznačnější pro evropský art. Tohle je už vlastně jenom takové zbytečné šťourání, jsou to otázky, které mě napadli bezprostředně po projekci... Je otázka jestli se jedná o záměry, nebo úlety. Každopádně jednoduše řečeno. Melancholia je velmi povedený film, který nabízí několik nádherných obrazů, úžasné psychologickou sondu, spoustu otázek a myšlenek. Vedle jiných Trierových filmů bych ovšem Melancholii označil za slabší kus. Těším se na další film. () (menej) (viac)
Trier v Melancholii zase o kousek posunul laťku trýznění svých postav, diváka a sama sebe. Já mu to žeru. ()
Faktom, je, že Triera ako režiséra vôbec nechápem, tým pádom ma štve a nudí. To je čisto môj súkromný problém. Po rokoch vynechávania jeho filmov, som si povedal, toto musím vidieť, možno ma to bude baviť. Nebavilo!! Hoci som nebol znechutený, ako pri jeho filmoch často bývam, môj postoj k filmu nezlepšili ani sympatické hlavné predstaviteľky a to už je čo povedať! Trier sa mi tu javí ako (priaznivci Larsa nech nečítajú ďalej!!!) gýčiar a permanentný replikant samého seba. Touto citovou pascou na diváka "made in Hollywood" sa u mňa nerehabilitoval. ()
Skvělé obsazení. Jinak jedna velká nuda. Začala jsem být alergická na Kirten Dunst. A na Larse von Triera. Úbíjející zážitek. Film zničil mou schopnost psát souvětí. ()
Bylo to tak nesmírně težkomyslné, zádumčivé a umělecky hovno-říkající, že jsem měl chvílemi chuť radši spáchat sebevraždu, než abych tenhle exkrement dokoukal ve zdraví do konce. Ale jedno mi to naštěstí připomnělo, nežeň se, vole! ()
Je pravda, že někdy mají filmy jisté tajemství nebo třeba skryté poselství a je docela fajn nad tím dumat sám nebo s přáteli. Možná je pro někoho takový i tenhle film, možná skrývá jakési nevyřčené významy. Ano, zhlédl jsem to, zamyslel jsem se a podle mě je tam úplný kulový a kde nic není, ani smrt nebere. Vizuálně je to docela dobré, ale jen to je na dvouhodinový film poněkud málo. ()
Hodně zvláštní film, jak už to u tohoto režiséra bývá zvykem. První polovina by byla na slabé tři hvězdy, až příliš mnoho se tam řešilo pořád to samé a chybělo trochu tempo. Nicméně Kirsten Dunst byla výborná (nejen nahá). Druhá polovina byla na lepší čtyři hvězdy. Bavila mě mnohem víc a hlavně směřovala k neúprosnému konci, který stál opravdu za to. Herci byli všichni skvělí po celou dobu, hudba v podání Richarda Wagnera do dění na plátně náramně pasovala. Film to rozhodně není pro každého, ale čtyři hvězdy jsou zasloužené. Zajímavý a hodně jiný pohled na konec světa. ()
,,Oj, což takhle natočit film, který bude připomínat psychicky labilního mne před pár lety?'' řekl si Lars von Trier pod vlivem (dospívání) a pelášil si ťuknout na dveře šéfa filmové společnosti. Ten mu je s radostí otevřel a dal mu takovou nálož prašulek, až se Larsovi radostí/tíhou podlomila kolena. ,,Oj, což takhle si koupit nejdříve pořádný barák někde na venkově, se stájí a ''klapity klap'' a s golfovým hřištěm, kde je 19 jamek (19!! To se jen tak nevidí!!) hm?‘‘ prohlásil Lars a zajel objekt koupit. Pak se uvelebil v křesle na terásce, vzal si prášky proti depresi a jal se psát obsáhlý scénář k provokativnímu filmu pod neustálým dohledem podplacené zdravotní sestřičky. A já se ptám. Opravdu toto zamýšlel už od začátku či chtěl jen vyprovokovat lidi k přemýšlení nad ničím? Nebo to všechno udělal jen proto, aby mohl nějaký šťoural polemizovat nad Melancholií v melancholii? A proč se vlastně tak jmenuje film? Má to snad symbolizovat naše zbytečné bytí na/v zatracené Z/zemi? Má to hlubší smysl? Samozřejmě, že né! Ten svůj film si onen antigeniální antikristus natočil tedy ve svém sídle, jelikož mu došlo, že se na ten jeho mini podvod zřejmě přijde. Zakoupil k tomu všemu ještě dva Range Rovery, jednu limuzínu (meluzínu), kterážto nedokázala projet zatáčku. To zjistil už hned na začátku, tak se rozhodl trapas předat i do filmu. Vybral si velmi dobré herce, které ale sám nedokázal utáhnout, ale protože už mu nezbyly peníze, sehnal velmi levného kameramana, který vlastnil jen jednu ruční kamerku. ,,Oj, to nevypadá špatně, to by vlastně docela šlo...'' řekl, když viděl záběry (a já mu říkám ,,ne, to by teda nešlo!''). Cituji tedy plna rozhořčení jednu z hlavních hrdinek a kapánek spoileruji: ,,Já myslím, že to je hovadina!‘‘ ()
V žádném případě si nedělám iluze, že se mi podařilo byť jen poodhalit, co Lars von Trier schoval pod povrch tohoto zdánlivě banálně se tvářícího filmu. Chtěl jsem napsat několik slov k postavě Justine, jenže mám pocit, že by vyzněla příšerně jako snobská svatba v první polovině. Nakonec musím aspoň poděkovat J*A*S*Movi za jeho interpretační komentář, protože to, co píše, má víc než hlavu a patu. P.S.: Ze zbytečné ruční kamery mě bolí oči. / Po druhém zhlédnutí po šesti letech: Tak nějak začínám chápat, o co tady jde. Ruční kamera už tolik nevadí, formální stránka je nádherná. Obsahová odzbrojující. Jsou filmy, na které se člověk musí podívat, když už něco ví o životě. (781.) ()
Jsem hodně na rozpacích. Toto je první film Larse von Triera, který jsem viděla a to proto, že podle obsahu a názvu byl zatím jediný (snad krom Prolomit vlny), který mě lákal. No a překvapená jsem byla hlavně prázdnotou toho všeho. Svatba byla určitě lepší ta od Altmana, ale tichá soukromá apokalypsa měla něco do sebe. Suma sumárum - nejvíc se mi líbil zvláštní a krásný prolog a atmosféra byla vážně melancholická. Kirsten Dunst byla tak divná, že jsem se jí chvílemi bála - chovala se jako koza, no a pak se zjistilo, že je vlastně vědma. Hezká a výmluvná byla scéna s výměnou obrazů na výstavce Jediný Kiefer Sutherland se choval normálně, což se do tohoto blázince moc nehodilo. Ale v podstatě - úplně odsoudit to nemohu a dávat průměrné hodnocení se mi nechce. ()
Ohromující drama, člověk sice z počátku filmu vůbec nechápe o co půjde (působivé zpomalené scény a začátek filmu vlastně též), ale pak se to začne hezky rozvíjet a komplikovat, brilantní přehlídka lidské přetvářky a pokrytectví, no a téma zániku lidstva je tu zpracováno parádně a závěr je naprosto úchvatný. ()
Reklama