Réžia:
James WanKamera:
Don BurgessHudba:
Rupert Gregson-WilliamsHrajú:
Jason Momoa, Amber Heard, Patrick Wilson, Nicole Kidman, Willem Dafoe, Dolph Lundgren, Yahya Abdul-Mateen II, Temuera Morrison, Ludi Lin, Michael Beach (viac)VOD (5)
Obsahy(1)
Ďalší superhrdina zo sveta DC Comics poodhalí svoj pôvod v akčnom dobrodružstve odohrávajúcom sa tentokrát v dychvyrážajúcom podmorskom svete siedmich morí. Arthur Curry (Jason Momoa) je z polovice človek a z polovice obyvateľ bájnej Atlantídy, ktorý na svojej životnej ceste musí čeliť pravde o tom, kým v skutočnosti je ale aj tomu či si zaslúži byť…hrdinom – Aquamanom. (Continental Film)
(viac)Recenzie (1 216)
"Redheads! You gotta love 'em." ()
Trochu pohádka, trochu hloupůstka, trochu divočina, ovšem s úžasným vkladem fantazie kreativců a lidí, kteří tu dechberoucí imaginaci dokázali přeložit do okouzlujících vizuálních efektů. ()
Nesmírně rozmáchlá fantasy pohádka o svalnatým vodníkovi, která sice není intelektuálně obohacující, ale parádně se na ni kouká. Epická, vizuálně podmanivá a sympaticky blyštivá podívaná. ()
Jedna analytická poznámka k AQUAMANOVI... Nemám to důsledně promyšlené a viděl jsem film jen jednou, ale zaujala mě jistá jeho odlišnost od celkové vlny komiksových velkofilmů. ___ Většina z nich nabízí reinterpretace žánrových vzorců za pomocí moderních variací klasických mýtů. Na jedné straně to popisoval svého času Umberto Eco v souvislosti se SUPERMANEM (tj. moderní mýty nahrazující určité funkce klasických mýtů), na druhé straně je to zjevné zejména s Marvelem: každý film je vlastně aktualizací nějakého filmového žánru pro určitý segment publika, ačkoli v základu stojí vlastně totožné vývojové modely, což je zjevné hlavně u oněch tzv. originů. Tyto jsou přitom sepnuty do klasického vývojového oblouku hollywoodského filmu. ___ Ovšem co AQUAMAN? Podle mě kráčí spíše obráceně: využívá popkulturní žánrové vzorce a předpoklad vývojového oblouku hollywoodského filmu k (a) navracení se k mnohem starším více či méně mytickým modelům očištěným od postmoderní sebeuvědomělosti (maximálně se ocituje Pinocchio, ale už ne Jonáš), (b) víceméně epizodickému vyprávění, kdy se hrdina na svém kvestu potýká s dílčími překážkami, které jsou ve skutečnosti tím hlavním potěšením - a každá ho nějak posune, ačkoli vlastně není psychologicky definovaná postava. ___ O něco konkrétněji: snadno rozpoznáme moderní (sub)žánrová schémata ustavení komiksového hrdiny, parťáckého filmu, špionážní konspirace, brownovské detektivky "od bizarní stopy k bizarní stopě na základě čistých abdukcí", godzillovského kaidžu filmu, bondovského cestování po atraktivních lokacích či bitvy obrovských armád v duchu PÁNA PRSTENŮ. Ale je to spíše obráceně, když od sofistikovanosti míříme k mnohem klasičtějším schématům: antický polobůh mezi lidským a božským světem přijímá kvest... a už to jede (vč. svatého grálu). ___ Nejednou jsem si vzpomněl na původní SOUBOJ TITÁNŮ (1981), a to nejen proto, že představitelé Persea a Andromedy byli podobná herecká dřeva - a jejich postavy nikdy nebyly psychologicky definované, nýbrž se posouvaly od činů k činům, přičemž jsme se přesouvali mezi relativně uzavřenými vyprávěcími bloky ustavením zbrusu nového cíle. Ba co víc, v souvislostech dynamických STAR WARS působil srovnatelně starosvětsky, byť tentokrát je jí dosaženo spíše "uncool" kostýmy a celkovým designem než volbou sebeuvědomělých triků. ___ PS: Samozřejmě to stojí i na pečlivém rytmu, logicky oddělujícím větší soubory epizod: souboj bratrů na hodině, polibek na dvou hodinách atp. ()
Přeplácaná digitální omalovánka, a skoro se mi chce napsat „doslova“ omalovánka, když se koukám na ty CGI vyhlazené ksichty, skoro jsem z toho hodil šavli. Tady se jenom ukazuje pokrytectví některých filmových kritiků, kteří Hobbitovi vyčítali CGI přeplácanost (a ignorovali skutečnost, že šlo v mnoha případech i o rukodělné kulisy), a u Aquamana, který co do digibordelu je ještě tak o dva, tři levely výše, je v tomhle ohledu ticho po pěšině. Nedýchl z toho na mě život, ani jednou. Ani komiksový feeling, protože i sebehorší DC komiks má životnější a vícerozměrnější postavy, než Wanovy nudné jednorozměrné archetypy. Nuda, sterilní jak znojemské okurky. ()
Aquaman je hodně věcí (najednou i postupně). Origin story vyprávějící o zrození hrdiny i historii jednoho národa, mateřské melodrama naruby (z pohledu potomka, ne matky), Flash Gordon pod vodou, buddy movie (sloužící jako základ jalové romance), pohádka o dvou bratrech, z nichž jen jeden může být králem, film, v jehož vrcholné scéně si hrdina osedlá mořského koníka a jeho parťačka kosatku... ___ Čistě strukturálně to sice drží pohromadě (i díky nadbytečně působící dějové linii se mstícím se pirátem, která motivuje hrdinovu proměnu a vytváří podloží pro sequel) a rytmicky funguje, ale tón je každých deset minut jiný (čímž Aquaman nezáměrně připomíná jihokorejské multižánrovky) a vyprávění si neustálé vypomáhá týmiž postupy ("zlidšťující" suché hlášky, jimiž hrdina reaguje na epické momenty, posunování příběhu nečekanými útoky "vodních" vojáků). ___ Ostatní výhrady jsou spíš mé osobní problémy, které s filmem mám - Jason Momoa mi nepřipadá sexy a protiví se mi řešení problémů hrubou silou, které reprezentuje; Mera musí většinu příběhu zvládnout v šupinaté latexové kombinéze s velkým výstřihem a kompetentně působí hlavně díky tomu, že Aquaman je po jejím boku nemožný; nejsmysluplněji jedná padouch, který chce rozpoutat válku s lidmi, protože zasviňují oceány svým odpadem. ___ Vizuálně a hudebně je to místy velká paráda (připomínalo mi to Avatara, Blade Runnera nebo lepší filmy Luca Bessona, znalci starých komiksů budou možná inspiraci vidět jinde) a přinejmenším jedna akční scéna (Sicílie) nemá podobu hlučného CGI megabordelu, i když vykrádá Tintinova dobrodružství, Bourneův mýtus, druhého Captaina Americu i scrollovací videohry. ___ Jako guilty pleasure s přepálenými ambicemi (a zrzavým Dolphem Lundgrenem a žraloky s laserovými děly a Willemem Dafoem, který hraje vezíra jménem Vulko) si to lze bez větší bolesti užít. 65% ()
Já mám strašnou výhodu, že od podobných filmů fakt nic nečekám, prostě náročnej den, urá do kina na odrfknutí a tohle je přesně ono. Já dostal nádhernou pohádku, plnou fantazie, nápadů, lásky, akce, dobra, zla. A že je to digitální ? No tak, když jdu do jabloňový aléje, tak se taky nebudu divit, že tam jsou jabka. Jaký to mělo bejt ? Loutkový ? Trošku mírná výhrada k hlavnímu hrdonovi, resp. herci. Jasně vlasatej vysokej svalouš, takže holky si užijou, to jo, ale jestli se říká, že máme v mozku 80% kapaliny, tak Jason má brzdovou. Hrozně rád jsem viděl Dolpha s růžovoučkým přelivem a sexy Amber super i když tak křehká holčina tam nakopne frajera, tak, že ho ani google nenajde. Z kina jsem odcházel jako spokojenej chlapeček a to je hlavní. ()
Obstojne zábavná komiksová fantasy, v ktorej sympaťák Momoa hrá ešte o čosi horšie, ako sme uňho zvyknutí (napríklad vo Frontier je výživný badass), ale príliš to nevadí, lebo Wan režíruje v životnej forme a celé je to až obludne epické, hlučné, parádne nadizajnované a výborne natrikované. Keby to malo o polhodinu menej, bolo by to skoro tak dobré ako Wonder Woman alebo daktorá priemerná marvelovka. ()
Aquamanovi se nedá upřít jedna věc. Je opravdu monstrózní. James Wan posílá na plátno nepočítaně potvor, zrůd, monster a podivných bytostí nebo alespoň herce ve fakt šílených kostýmech. Je to přeplácané? Ano, ale na druhou stranu ta velkolepost je skutečně působivá a navíc každá ta podmořská zrůda byla fakt do detailu propracovaná. Něco takhle gigantického a epického tu nebylo snad od Avatara. A když se to začne hýbat nebo řezat, tak to na plátně vypadá skvěle. Bohužel má ale Aquaman v hlavní roli dva dost možná nejhorší hollywoodské herce a tam už to drhne. Wanovi se sice povedlo Momou a Heard umírnit a dává jim minimum prostoru k hraní a většinou dělají jen to, co jim jakž takž jde (vypadají dobře), ale jakmile se film pokouší o romantiku, humor nebo patos, absolutně to díky jejich neschopnosti nefunguje. Naštěstí to není zase až tak často. Popravdě mi zpočátku vadila i dost chaotická vyprávěcí struktura, kde se přeskakuje ze současnosti do minulosti tak, aby se ten origin nějak rychle stihl a to, co by jindy vydalo na samostatný film, se musí narvat do dvou scén. A bohužel úroveň pitomosti občas taky přeleze únosnou mez. Přesto s klidem podepíšu, že jde o nejlepší DC comicsovku a být mi dvanáct, budu se chtít přihlásit do potápěčského kroužku. Na druhou stranu čtyři z pěti marvelovek bych si pustil raději než tohle. Pořád tu totiž zůstává ten problém, se kterým se rvaly i předchozí warnerovské comicsovky. Na to, jaká je to chujovina, se to fakt bere až moc vážně. A přitom zrovna tady, při scénách, kdy Amber Heard pluje na kosatce a střílí z rukou vodní lasery, by to tu kapku nadhledu fakt potřebovalo. ()
DC se snaží, seč mu síly stačí a s Aquamanem už mu to docela i jde. James Wan na režisérské stolici je dobrá volba a Jason Momoa vlastně taky. Nedovedu si představit, že podobného vodního muže by někdo zahrál jinak a líp. Snad jen dodám, že největší překvapení pro mě byl Dolph Lundgren, který mě svojí rolí bavil a klidně bych si ho dokázal představit častějc. Problém s tímto filmem bych vnímal hlavně u scén, které se snaží být až tak strašně moc vtipný, že jsou vlastně děsně trapný. Jason Momoa se snaží mít humor Chrise Hemswortha, když se převlékne do Thora a ze začátku jsem mu to vůbec nežral. Postupem času jsem ale roztál a už to docela šlo. Stejně tak i Patrick Wilson je docela směšnej protivník, nevím, co na něm ostatní mají. No, vlastně, když tu píšu tento komentář, jsem až překvapen, kolik negativ bych na filmu našel. Nevím ale proč, jako s celkem jsem byl v podstatě s tímto filmem docela spokojený. Od DC příjemné překvapení, pro Marvel dnes stále rutinní standard. ()
║Rozpočet $160miliónov║Tržby USA $335,061,807║Tržby Celosvetovo $1,148,161,807 ▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $34,846,889║ Tržby za predaj DVD v USA $13,980,513║ James Wan sa zas predvádza a ponúka opulentnú akčnú fantasy zábavku. Proste to čo potvrdil pri Furious 7, že má aj na veľké blockbustre a že veru má! Zachraňuje DC univerzum a uškŕňa sa na Marvel, hodil rukavicou, že sa len zaprášilo. Veľkohubé akčné sekvencie sa tu striedajú ako na bežiacom páse. Testosterón srší skoro na každom metre a červenovláska morská víla "Ariel" Mera je neskutočný pozérsky elektrizujúci úlet, človek aby neslintal pri tom. No zas späť na zem. Hlavné je, že to je všetko efektne nasnímané, prehľadné, dych berúce. Kašlať na to, že to nemá žiadnu prekvapivú zápletku, všade sa varí už len zo schém. Dokonca pri Wanovej strmhlavej réžii nepociťujeme ani deficit v hereckých netalentoch zúčastnených. Konečne 3D efekt u DC, ktorý po dlhej dobe od Muža z ocele nebol na príťaž, všetko bolo pekne zaostrené, vizuál priam dokonalý. Okrem záverečnej neprehľadnej miš maš bitky všetci proti všetkým, to tu ostatné všetko šľape na výbornú. /videl v kine 3D verziu: 80%/ ()
Jsem s novými DC filmy divácky nekompatibilní, vlastně mám na jejich tón vysloveně alergii. Momoa je sympaťák, ale jakmile Wan šlápne na pedál a kamera si ho přitáhne za zvuku kytar, ztrácím o tu postavu i poslední mililitry zájmu. A to už ani nehovořím o té rase úpravných unterwassermanů. This universe is not for me. ()
Všechno slíbené a ještě něco navíc. Star wars pod mořem je asi nejjednodušší srovnání, ale i tak nepřesné. Aquaman je svižný, barevný (nejen na efekt, ale i účelně), vtipný a stále je v něm určitá DC temnota. Poprvé v DC filmech je však vše popsané správně namixováno a film funguje i v delší stopáží skvěle. Dokonce ani konec nesráží výsledek a já zase po delší době dávám plné hodnocení. Takhle zábavná a epická podmořská pohádka tu dlouho nebyla a hádám, ani dlouho nebude. ()
Něco mezi Star Wars (epika, digi bitvy), Hry o trůny (bastard, pozadí) a Avatar 2 (popředí, barvitý a rozsáhlý vodní svět - není tak vypiplaný, jak to udělá Cameron, ale do jeho příchodu je to největší podvodní dobrodružství) a nezbytný pohádkový trademark DC = SuperAQUAman z vody, co se výdrže a akcelerace v ní týče. No a tu ženskou vizáž obstarává, k mému nepoznání, oblíbená Amber Heard, drzá zrzka s výrazně upraveným poprsím. Ale oko potěší i vyhlazená Nicole Kidman. Celé to režíruje relativně svěží mladí a je to znát a zvláště o víc než polovinu mladší budou nadšením po hlavě do vody skákat.😁 Z DC univerza to lepší a tentokrát to ani tak nezabolí sledovat..💦 70% ()
Odporné. ()
„ATLANTIDA NEPOTŘEBUJE KRÁLE. POTŘEBUJE HRDINU!…“ /// DC konečně našli svůj svět – vodu! Pohádka, ve který Wan předvádí „svoje“ pojetí superhrdinskýho světa, má všechno, co vod tohodle žánru čekám. (Navíc nečekanou Kidman.) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Doma jíme jen vidličkama se třema zubama. 2.) Chodí za mnou mořská panna. Vopíchat... nevopíchat... /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE **** NAPĚTÍ * ()
Nečekané překvapení před koncem roku a James Wan potvrdil, že zvládne natočit úplně vše. Aquaman dle trailerů působil jako mořský digitální bordel, ve výsledku jsem dostal vizuální orgie a nebojím se napsat Avatara pod vodou. Jason Momoa sice není dobrý herec, ale dobře se na něj kouká a vlastně si ani nedovedu představit nikoho jiného v téhle roli, červená mokrá kolegyně Amber Heard se svým svůdným výstřihem nejednomu způsobí v kině erekci a určitě musím pochválit i vedlejší známé postavy ( Nicole Kidman, záporák Patrick Wilson, Willem Defoe či Lundgren s přelivem) Film neuvěřitelně šlape od začátku do konce, akce je naložená, velkolepá, dojde i na kontaktní souboje a samotné finále je tak monstrózní,že strčí do kapsy Godzillu s Pacific Rimem. V jedné scéně Wan servíruje i hutnou hororovou atmošku s mořskými kreaturami připomínající Vetřelce a to opravdu pohladí na srdci. Jediné, co na mne příliš nefungovalo byl Humor, ale to se dá odpustit. Vizuálně púsobivé podmořské dobrodrůžo, jaké zde snad ještě nebylo a je potřeba jej vidět v kině!90% ()
Esence dobrodružství, jaká tu dlouho nebyla a jakou chodím do kina dodnes hledat, napsaná na míru neotesanému polohavajanovi s nejsympatičtější dávkou čirého testosteronu v kapse. V návalu nadšení nad parádními efekty, neutišitelným tempem i trefným obsazením rád zapomenu, jak moc se výpravou a kombinací komiksových námětů jde k marvelovským sousedům, konkrétně k Thorovi a Black Pantherovi. Pro jednou ale takové napodobování vychází dokonale, snad protože snadno ukazuje vlastní tvář a při každé větší atrakci (souboj bratrů, Sicílie, Hlubiny) ukazuje, kolik srdce a elánu do něj tvůrci v čele s Jamesem Wanem dali. Proto přeji hodně štěstí věčným reptalům, kteří nejhlasitěji brblali, že se adaptace komiksů od DC berou příliš vážně, aby teď stejně intenzivně namítali něco o bezstarostných omalovánkách. Já sám ale po Wonder Woman definitivně říkám, že cesta nekonečně provázaných světů a týmu je v tomhle vesmíru pasé a právě nápadité sólovky, do poslední minuty těžící svůj vděčný svět, jsou tou správnou cestou. ()
Ale hej, celkom dobré to bolo. Veľa akcie, síce bez kultových nápadov, ale obstojne natočenej (najmä dlhá naháňačka na strechách, ale čakal som od nej viac). Výprava fajn a to ako podmorská, tak suchozemská. Postavy priemerné, ale Jason Momoa, Willem Dafoe, Nicole Kidman, Patrick Wilson, Dolph Lundgren (!), Yahya Abdul-Mateen II (ehm) a dokonca i Amber Heard a Temuera Morrison, ich dokázali predať. Univerzum na môj vkus neveľmi zaujímavé, ale treba dodať, že hoci to pripomína rôzne filmy (vizuálom asi Avatara a roztatáreným humorom trochu Thora Ragnarok), dokázal James Wan zostať svoj. Trocha bizarne pôsobí, ako je klasická hollywoodska kráska zamilovaná do polotučného zamasteného týpka, ktorý by vo vašom činžiaku mohol robiť domovníka, tak ale jasné, láska nepozná hranice a vlastne sa mi to páčilo, pripadalo mi to realistické. Scenár jedno veľké klišé a málokedy dáva logiku (megatýpek skáče z lietadla bez padáka a po dopade je veselý ako slniečko na hnoji alebo doňho strieľajú granátometom a nič sa nedeje, ale keď mu hrozí pád z trápne tri metre vysokej budovy, má smrť v očiach?). No občas dokázal vypotiť pekne mrazivú scénu. Poteší každopádne, že doňho autori narvali všetko, čo sa dalo (žraloky s lasermi, obrnené gigantické morské koníky). A aj to, čo sa nedalo (Cthulhu). ()
Když už má ňoumovitý strážce majáku z toho věčného honění tenisový loket, rozhodne se vyprcat mořskou pannu. Plodem jejich tření je pokérovaný žábroidní maskulín s potenciálem stát se generálním Poseidonem, předurčený zprasit lidstvo před nasranými atlantskými frutti di mare, které zlomyslně vyvrhávají na kontinent petláhve, hovna a ropné sqrny. Nejprve ale musí vrazit magický trojzubec do prdele temného podvodního gejlorda, najít Nema, vyhrát Vodní války a ukecat pár hlavonožců ke změně jejich volebních preferencí, přičemž zažívá všeliká roztodivná dobrodružství ve vskutku spektakulárním digitálním mrdníku na pozadí. Tedy až na tu počáteční megaodpornou androgynní omlazovací animaci věkem rozorané Kidmenky a masturbujícího aquatáty. To je opravdový humáč, z něhož by se poblil snad i Michal Hrdý! Každopádně je z toho poměrně milá, výpravná, odsejpající a v detailech nápaditá homixová ekopohádka, kterou charismatický Momouš aspoň trochu zheterákoval, a tak ústřesní supergej, ač opět sem tam narvaný do pastelových elasťáků, konečně nevypadá, jako by se každou chvíli chystal vyskočit z plátna análně zprznit mužskou část publika. Dokonce mu i věříte, že fuckt touží zcákat jikry zrezlé ichtylní princezny Amber Slyšela, jejíž kozy sice opět hrají jako o život, ale jinak je to obvyklá bída, a mnohem uvěřitelnější výkon by podala, kdyby se občas proměnila třeba v kapustňáka. Ale dost diletantského házení pícniny plebsu, filmové kritiky se přeci píčí pro ufony a bez adekvátního žonglování s cizími termity rozhodně nedisponují suficientním impaktem. Tudíž i JÁ přicházím s odbornou analytickou poznámkou k AQUAMANOVI, na rozdíl od kolegy Daglese důkladně promyšlenou, protože mi na plytkou mongoloidní pohádku úplně stačí jedno zhlédnutí: Ač mám díky svému erudovanému eklekticky dekonstruktivnímu přístupu k dílu reinterpretaci žánrových vzorců zcela v zevním genitálu a existenci vývojového oblouku holyúdského filmu sveřepě popírám, přičemž důrazně axiomaticky deklaruji, že existuje pouze vývojový kosočtverec, laxně reflektující výhradně momentální nejlukrativnější komerční model degenerativní masové debility, jak už to svého času popisoval Erasmus Rotterdamský ve své publikaci Lob der Torheit, aniž by měl o existenci Supergejů sebemenší ponětí, zaujala mě jistá podobnost s vlnou homixových velkofilmů. Ač jsem fanatickým zastáncem addukce, a tudíž obvykle abdukuji jen zřídka, docházím zde čistou abdukcí ke konkluzi, že se jedná o plagiátorskou slaboduchou pičovinu podle přiblblých omalovánek pro dyslektiky, ovšem pičovinu naračně eklatantní, exekučně dekorativní a infantilně disportní. Závěrem bych ještě rád fundovaně vygradoval svou snahu hledat v hovně nestrávené zbytky expertním konstatováním, že zjevnou dehonestaci chudáka biblického Jonáše postmoderně sebeuvědomělým Pynokyjem lze snadno ad hoc zmírnit okřídleným citátem velkého filosofa Murphoklese „Nusquam est umquam sic nocens ut non adepto peior“ a uvědoměním si fucktu, že obří kýtovec sežral i kapitána Achaba. Taxe, vole, neposer! () (menej) (viac)