Obsahy(1)
Paříž, 21. června 1791. 30 minut po půlnoci se francouzský král Ludvík XVI. se svojí ženou Marií Antoinettou a dětmi pokusil tajně uprchnout z Paříže před revolucí rozvášněnými davy. V přestrojení unikli z paláce Tuileries, kde je drželi jako vězně, ale ve Varennes byli zatčeni a vráceni zpět do Paříže. O rok později byli král i královna Francie popraveni. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (18)
Aký diametrálne odlišný pohľad na tento úsek dejín v porovnaní s tým, čo do nás hustili pred rokmi naše súdružky dejepisárky! Mám na revolúciu vo Francúzsku objektívnejší pohľad ako vtedy (nielen v dôsledku tohto filmu). Všetka česť, že Francúzi to vôbec natočili!. Nie je to dokument, ale je chvályhodné, že sa pridržiava faktov. Už som ho predtým videla, ale siahla som po ňom znovu, dnes je totiž práve 220. výročie potupnej smrti Ľudovíta XVI. pod gilotínou. Som rada, že si ho so mnou pozrela aj naša ôsmačka - nedávno sa práve o tom učili . Našťastie - pravdivejšie ako niekedy ja. ()
Vymyslené myšlienky kráľa Ľudovíta na mňa pôsobili dosť rušivým dojmom. Preto som sa dlho nemohol veľmi do filmu dostať, pôsobil nedôveryhodne. Druhá polovica ale aspoň čo to zachránila, hlavne pasáž spojená s odhalením kráľa bola veľmi zaujímavá a naopak, odrazu som mal pocit dôveryhodnosti a dokumentárnosti. Takže v celku obstojné dielo. ()
Pustil jsem si to jako doplněk k právě čtené knize o francouzské revoluci a napoleonských válkách. Hraná forma dokumentu s komentářem se mi líbila. Vykreslení Ludvíka XVI. a Marie Antoinetty mi přišlo velmi sympatické, až jsem jim i fandil, i když jsem samozřejmě věděl, že to dobře nedopadne. Z jedné stránky člověk vítá konec absolutistické vlády a vznik republiky, na druhou stranu (s přihlédnutím co přišlo poté) si člověk není jistý, zdali to byl boj dobra (revolucionáři) se zlem (král), či naopak anebo boj zla se zlem. Taktéž mi přišlo zajímavé (nezvyklé), jak se s úctou král a královna, ač manželé, oslovovali "můj pane" a "madam" přičemž si vykali. Ale asi to tehdy bylo normální a zvlášť na honosném královském dvoře. ()
Francouzská revoluce, to byla úplně ujetá doba, kdy se z trhanů stávali vládci, z vládců psanci a naopak, pokud možno i několikrát za sebou. Stejně tak je to i v tomhle filmu, kdy na chvíli propadnete nadšení revolučního davu a vzápětí sdílíte pocity prchající královské rodiny (i když podle mě Ludvík XVI. tady má přehnaně sympatickou tvář i povahu). Hesla a argumenty obou stran nikdy nemůžou najít společnou řeč, ale každý má svou pravdu. Na televizní poměry velmi slušná výprava. Francouzi jsou ve ztvárňování vlastní historie nepřekonatelní. ()
Příběh historií napsaný, který každý zná nebo o něm každý někdy slyšel, byť si ho už třeba nepamatuje, avšak jde o učivo dějepisu základních škol. Francouzi zfilmovali tuto historickou událost formou, jež kombinuje dokumentární prvky s klasickým hraným dramatem, což je zajímavé a poměrně šikovné spojení. Nesedli mi příliš herci, ovšem z ostatních hledisek mohu tento počin pochválit. Je však nutné mít na vědomí fakt, že historie není pouze černobílá a že její výklad se různí s měnícími se dobami a režimy. ()
Reklama