Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Darius KhondjiHrajú:
Owen Wilson, Rachel McAdams, Marion Cotillard, Kurt Fuller, Mimi Kennedy, Michael Sheen, Alison Pill, Adrien Brody, Sonia Rolland, Léa Seydoux, Kathy Bates (viac)Obsahy(3)
Mladý pár Gil (Owen Wilson) a Inez (Rachel McAdams), který se má na podzim brát, přijíždí s jejími rodiči do Paříže. Gil je nevýznamným spisovatelem, který miluje Paříž a chtěl by se sem po svatbě přestěhovat. Ovšem Inez jeho romantickou představu nesdílí a nemyslí si, že toto město bylo ve 20. letech minulého století zlatým věkem. Jednoho večera jde Inez se svými přáteli tancovat a Gil se prochází noční Paříží. Jeho půlnoční zážitky mu odhalí Paříž v jiném světle a ovlivní nejen jeho budoucí život. Žije v iluzi, kterou lidé někdy trpí a domnívá se, že život ostatních lidí, by byl pro něho daleko lepší. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 345)
Nikdy jsem neměl nasledovanou Woodyho filmografii. Z jeho díla jsem viděl jsem jen Vicky Christinu Barcelona, přesto se nebráním že bych čas od času vytáhl nějaký ten Woodyho filmík a zkusil si zpříjemnit večer. Koneckonců Woody točí jako na běžícím páse, takže mám na docela dlouho vystaráno. Tak nějak tuším, že právě on je docela expert na zamilované vztahy. K Půlnoční Paříži snad jen tolik, že zatímco samotná Paříž je krásná, film mi přišel dosti slabý. Netrpím touhou pustit si jej znovu. Film mi jen tak prolétl před očima, nic víc nic míň. ()
Moc rád bych se nechal naplno unést Woodyho nezaměnitelnou hravou střídmostí a emoční nepřepáleností. Jenže to by v hlavní roli nesměl být iritující Owen Wilson s jeho ušišlanou huhňavou angličtinou a gesty pitomečka. Když ale člověk přistoupí na to, že Allen tvorbou už asi nepřekvapí, sezná, že na druhou stranu většinou nezklame. Nestalo se ani tentokrát. ()
Ajta majta krajta! Woodyho nahradil v jeho neurotických a střelených rolích podle všeho Owen Wilson, protože zahrál stejně perfektně, jako kdysi režisér sám! Paříž je kouzelná jako kráva a do příběhu jsem nemusel být vtažen starým taxíkem, stačilo pár minut sledovat děj a orgasmus přicházel každých pět minut. ()
Ano, svým způsobem je příběh takovou šálovinou, nad kterou když se zamyslíte, tak najdete spoustu logických děr a nezodpovězených otázek (např. jak se dostával do minulosti), ovšem když se od těchto věcí oprostíte a vnímáte tento snímek jako poetický, romantický a oddechový film s trochou fantasy a velikou atmosférou denní, ale i noční Paříže za tónů melancholické a sentimentální hudby, dokáže vás Woody Allen se svou Půlnocí v Paříži nadchnout. P. S. Chtěl bych takový děj vidět zasazený do Prahy - setkání s obrozenci, Nerudou, J. K. Tylem, B. Smetanou, apod. :) ()
Filmu určitě hodně pomáhá onen fantasy námět, ten dokáže hodně zaujmout. Kdo by nechtěl potkat dávné hvězdy nejrůznějších profesí. Pěkný snílkovský romantický film s fajn herci a zajímavým nápadem. 75% ()
Allen ve své snové fantazii překvapuje, ale nijak výrazně. Je to milé, docela, romantické, docela, tak akorát pro divacky na nedělní odpoledne.. ()
Allen nezklamal. Se značnou výpomocí tradičně vynikajících herců a se svým nejinteligentnějším scénářem za dlouhé roky v zádech udělal magické Paříži tak skvělou a půvabnou reklamu, že tím naráz trumfnul skoro všechny své New Yorské balady. Cestování do minulosti nebylo ve filmu snad ještě nikdy tak vkusně zábavné a rozhodně nenajdeme jiné dílo, po jehož zhlédnutí bychom se chtěli o všech těch účinkujících legendárních umělcích, od Hemingwaye až po filmaře Buňuela, dozvědět úplně všechno.... Wilson je permanentně sympatický, McAdams hraje bohužel druhé housle, ale zase ji s grácií zastupuje neodolatelně rozkošná Cotillard. Možná až sám poznám krásy Paříže, bude to za 5*...... ()
Je to trošku patetický kýč, v němž se ve srovnání s předchozí Allenovou tvorbou nic nového neobjeví. Naopak, vše staré je zde banálně, povrchně a ne příliš vtipně aplikováno na nový vizuál. Chatrnost scénáře, v němž se zázrakem objevivší intelektuální a umělecké osobnosti dvacátých let setkávají odbíjením půlnoci s hlavním hrdinou - romanticky smýšlejícím románovým debutantem - jen podporují špatně napsané dialogy, v níž se Hemingway, Fitzgerald, Steinová, Dalí, Bunuel, Picasso, Man Ray a spol. omezují buď na neustálé hlasité proklamace svých jmen nebo na čítankové floskule co kdo o kom řekl/napsal. Pokud je to součástí konceptu, napadá mě snad jen ta interpretace, že hlavní hrdina má v hlavě skutečně nádor, jak mu dvakrát naznačuje jeho přihlouplá snoubenka, a ten v souladu s jeho romantickou povahou rozjíždí poněkud "literární" psychózu s pravidelnými výlety do jiného světa (dvacátých let v Paříži) á la Popelka (k ránu pěkně zase šup domů). V případě, že je konstrukce onoho "zlatého věku" pouze výplodem hrdinovy počínající schizofrenie, bylo by nasnadě, že repliky oněch slavných umělců se omezují jen na klišé, která si o nich kdy přečetl a na výčet děl, které stvořili (k tomu špetka romantické zápletky podnícená frustrací z nenaplněné lásky). Bohužel ani tak není příběh příliš konzistentní, neboť se v něm nikdo "neprobudí" ani nezůstane zaklet navždy (až na jednoho detektiva). Banálnost pointy ohledně neustálého otáčení se zpět v čase a idealizace minulosti je útrpná. Woody Allen se v posledních filmech buď skrytě věnuje tématice mentálního vyšinutí ("Užívej si co to jde" lze nahlížet jako případovou studii patologické mýtomanie a sociopatie - viz recenzi na indiefilm.cz), nebo se z něj postupně stává banální kýčař. Za každou špetku podvratnosti jsem u něj rád, ale bojím se, že si ji tam poslední dobou musím vkládat sám. ()
Pro člověka, který má rád allenovky, tady není co řešit.. A když navíc víte něco o Hemingwayovi, Fitzgeraldovi, Bunuelovi a dalších umělcích 20. století a jste občas tak trochu snílek, je to rozhodně pětihvězdičkový zážitek. ()
Mám tu hned několik poděkování. Nejprve bych rád poděkoval za změnu jízdního řádu autobusů, nově přidaný spoj o půl jedenácté večer se mi bude při návratech z kina moc hodit. Dále děkuji topičovi kina Sokol, že využil nedávné vichřice a dotáhl do kotelny kus poctivého dříví, pročež jsem mohl snad poprvé v litomyšlském miniplexu odložit svršek. Nu a konečně; děkuji slovutnému Woodymu Allenovi za další mistrovský tah. Nejprve mě příjemně naladil nádhernou skladbou, posléze uspal v domnění, že půjde o další konverzační exhibici, a poté mě nenápadně vtáhl do děje tak, že na konci jsem s Owenem i dýchal. Mistr mi opět předal hlubokou a moudrou myšlenku, vysvětlil mi, proč je většina lidí ustavičně s něčím nespokojena. Znovu mi dokázal, jak pravdivé jsou teorie, že na světě je až příliš mnoho lidí, než abychom se křečovitě chopili prvního, kdo nám překříží cestu, a nemohli už nikdy víc pátrat po té pravé duši. A především mi Woody ukázal, že nezáleží na tom, odkud přicházíme, kam jdeme nebo co máme na sobě. Vždyť Owen si vystačil s jedním jediným oblekem. Záleží na tom, jak otevřenou hlavu v daný okamžik máme a na kolik jsme přitom sami sebou. Přeji každému, ať prožije stejnou půlnoc, jako Gil. Byť by to nemělo být v Paříži... ()
Tak som sa pozrel na tento skvost Woodyho Allena aj keď jeho filmy moc nemám v obľube. Herecké obsadenie je perfektné (Wilson, McAdams a hlavne Cotillard), dej pútavý, humor celkom fajn, Paríž pekne nasnímaný, no aj keď som sa nenudil tak som za do toho ani moc nezapozeral. Owen Wilson mi prišiel zo začiatku ako taký truľo, ale po čase si ma získal hlavne príbeh a záplatka s Marion Cotillard. Nemôžem povedať, že by som sa nudil, no skratka mi v tom filme niečo chýbalo. Niečo čo by film zdvihlo na vyššiu úroveň. 70% - 3* ()
“If I want to write something worthwhile, I have to get rid of my illusions.” Woody Allen nás po Barcelone zaviedol do Paríža a mne osobne priniesol ten najpríjemnejší filmový zážitok za poslednú dobu. Nádherne poetické, sprevádzané krásnou hudbou a zachytávajúce kúzelnú atmosféru Paríža - či už súčasného alebo minulého. Herci boli tiež skvelí - Owen Wilson, ktorý ma len utvrdil v tom, že patrí medzi hereckú špičku, pôvabná Marion Cotillard, ale aj všetky slávne osobnosti ako Hemingway (Corey Stoll) či Dalí (Adrien Brody). Úplne zaslúžene je nominovaný na Oscara za najlepší scenár aj film. Lepšiu reklamu Paríž ani nemohol mať. ()
Príjemný abstraktný fantasy pohľad na mesto croissantov, múzeí a umelcov, pod taktovkou Woodyho Allena a s viac než oku lahodiacim obsadením (ako je uňho zvykom). Skvelá oddychovka, ktorá síce ničím neohromý, no ak nemáte prehnané očakávania, nesklame. 80% ()
Odlehčené (nejen) milostné dobrodružství v magickém městě s lehce fantastickým nádechem a typicky allenovským stylem - koukatelným, deviantně líbivým a značně (chytře) ulítlým... mysteriózní zápletka nabízí komediálního-nadpřirozena-chtivému diváku relativní satisfakci, coby dějepisný cestopis jde asi rovněž o zdařilou frašku... ale je to tak nějak od všeho trochu a vychází z toho taková freska, z níž zbyde za pár dní jen snová imprese bez hlubšího dojmu... nejsem zrovna typ, co si potrpí na blockbustery a cokoli jiného hází do koše, leč půlnoční metropole mě očarovala rozhodně méně než Owena Wilsona, byť mi její inspirativní síla, jemnost, vůně a barevnost dlouhodobě imponuje. Zadostiučiněním tak pro mě osobně byla především hudba. Inu suma, jako slastně ironické vybočení ze všedních témat kinohitů nebo opáčko před humanitní částí maturity asi fajn. 60% ()
Owen Wilson dostal konečně pořádný prostor a dokázal, že umí zahrát i vážnější roli. Woody Allen natočil romantické drama a vsunul děj hned do několika století. Námět naprosto perfetní a příběh není typicky ohraný. Krása Francie dává filmu ještě krásnější náboj a kord v sunutím do minulosti za Hemingweyem. V té době, kam Gil cestoval byl opravdu zlatý věk a ta doba byla nádherná i pro mě. Midnight in Paris není opět film pro každého, ale já si své našel. Snad si jednou také udělám výlet za spisovateli zlatého věku.. 8/10 = 80% ()
Tak neskutečně příjemná záležitost, až jsem začal litovat, že jsem si to nesehnal už dříve. Naprosto ideální film pro páry. ()
DivX/// Obsazení 9/10 Děj 9/10 Hudba 8/10 Prostředí 10/10/// PLUS: prostředí mé milované Paříže, krásné záběry, námět který jsem dlouho nosil v hlavě, herci a osobnosti všude kam se podíváte, krásná hudba, dobře vymyšlený scénář, kouzelná atmosféra MÍNUS: některé dialogy (hlavně mezi ústřední dvojicí) byly nezajímavé, závěr nemusel být tak uspěchaný a ve stylu "však oni si to nějak domyslí./// Shrnutí: S Woodyho filmy je to jak na houpačce, jednou je pochopíte, jindy ne, jednou se bavíte, jindy nudou zíváte, jednou nechápete o co jde, ovšem tentokrát i díky tomu, že jsem o filmu moc nevěděl jsem okouzlen. A doslova vším a všemi. Krásný romantický snímek s jistou dávkou fantasy ve městě které k tomu přímo vybízí./// Celkem 90%/// ()
90% ()
Tohle mne vzalo, jako od Woodyho Allena (kterého mám rád vždycky) máloco jiného. Pocta Paříži, umění, fantazie z toho jen tryská, nádherná muzika... Zkrátka nádhera, která mohla trvat klidně o hodinu déle. ()
(TEXT OBSAHUJE SPOILERY)_______"No subject is terrible if the story is true, if the prose is clean and honest, and if it affirms courage and grace under pressure." Už viem čo spravím pri budúcej navšteve Paríža, opijem sa tak, že transport na hotel budú musieť predstavovať moje nohy a pred polnočnú pauzička na kamenných schodoch si isto doprajem tiež. Potom vintage kára na krajnici zastaví, ja usadnem a šup ho naprieč dejinami (umenia/umelcov). Veď kto by sa nechcel ožrat s Ernestom Hemingwayom a započúvať sa do jeho literárnych slov? Koho by nudilo robiť garde celebritnému páriku spisovateľov Francisovi a Zelde Fitzgeraldovým na vyhlásených tancovačkách? Komu by sa priečilo dávať podnety legendárnym španielskym surrealistom Luisovi Buňueulovi či Salvadorovi Dalímu? Čo by sa v jedincovi udialo ak by podkutá poetka/spisovateľka/zberateľka Gertrude Stein chcela prečítať jeho (ešte nevydanú) knihu a neskôr ho počastovala pozitívnou kritikou? Hm, zdraviť Piccassa, Gauguina, Degasa? No a randiť so šarmantnou a koketnou Adrianou, milenkou Pabla? Pochybujem, keby túto možnosť niekto mal, tak by si ju ujsť nijako nenechal. Máme tu však aj niekoho, kto sa tohto dobrudružstva nedávno zúčastnil. Owen Wilson ako Gil (čo do akcentu a gestikulácie = verná kópia W.A.) dokazuje, že žiť (s) minulosťou sa naozaj dá, ale len dovtedy kým opadne prvotný omam z nepoznaného a nastane racionálne prebudenie: "súčasnosť neznamená to najhoršie východisko ako si niekedy namyšľame." Zlatý vek je ten v ktorom žijeme, ten ktorý nám umožňuje realizovať/využívať naše sny, predstavy, výzvy. Záleží však na tom, či sme nažhavení naše túžby reálne napĺňať (prípadne o ne aspoň tvrdo bojovať) alebo ich pojmeme iba ako pasívny chtíč pomaly pochovávaný v ambicióznych výhliadkach a budeme ich neustále odsúvať. Podpora od bližného svojho, socio-kultúrne zázemie, štastena, drina, pohoda - tieto aspekty ovplyvňujú naše smerovanie a pre ich uplatnenie platí: "nesnažme sa robiť neuvážené rozhodnutia, buďme pripravený/otvorený a kráčajme šťastiu naproti."_______Ak niekto tvrdí, že W. A. toči po 30x ten istý film, tak sa nemôže viacej mýliť. On totižto plus-mínus po 30x pracuje s tými istými ideami, ale od počiatku pôsobnosti takmer vždy s iným vyznením, v tristorakých kontextoch, s odlišnou škálou beťárskych narážok a keď už vykráda sám seba, tak to praktizuje s gráciou, ktorá zabezpečuje, že jeho self-copying nebolí ako päsť na oko. "Midnight in Paris" patrí medzi ďalšie tzv. "dovolenkové laskominy", zaraďuje sa po boku barcelónskych, londýnskych mísií, ktorými W.A. permanentne ubezpečuje, že mnou skomolené motto "na starobu na žebrotu" preňho neplatí a plniť priania svojich fandov mu stále lahodí. Aj v Pariži sa mu darí nasadiť onen hrejivý, kultivovaný a docela aj usmievavý (ono, už to neni, čo to bývalo) kabát ukrývajúci vábivé lokácie mesta lásky na začiatku 20. i 21. storočia, ktoré hostia vážených hostí hovoriacich o vážnych, ale aj neviazaných veciach._______Woody Allen zas raz (i keď nie naplno) boduje, vyvoláva závislosť a ja som závislý. Čo najskôr chcem drogu s názvom "To Rome with love", uspokojí ma? Kto vie, isté je však jedno - ak prežijem, tak ju užijem. () (menej) (viac)