Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Darius KhondjiHrajú:
Owen Wilson, Rachel McAdams, Marion Cotillard, Kurt Fuller, Mimi Kennedy, Michael Sheen, Alison Pill, Adrien Brody, Sonia Rolland, Léa Seydoux, Kathy Bates (viac)Obsahy(3)
Mladý pár Gil (Owen Wilson) a Inez (Rachel McAdams), který se má na podzim brát, přijíždí s jejími rodiči do Paříže. Gil je nevýznamným spisovatelem, který miluje Paříž a chtěl by se sem po svatbě přestěhovat. Ovšem Inez jeho romantickou představu nesdílí a nemyslí si, že toto město bylo ve 20. letech minulého století zlatým věkem. Jednoho večera jde Inez se svými přáteli tancovat a Gil se prochází noční Paříží. Jeho půlnoční zážitky mu odhalí Paříž v jiném světle a ovlivní nejen jeho budoucí život. Žije v iluzi, kterou lidé někdy trpí a domnívá se, že život ostatních lidí, by byl pro něho daleko lepší. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 345)
Musím říct, že jsem Paříži napoprvé docela křivdila a po druhém shlédnutí mě má Woody v hrsti. Ta literární procházka mě nakonec učarovala. Jen škoda, že se náš americký spisovatel nakonec vášnivě nepomiloval s úchvatnou Adrianou. Protože já jim držela pěsti. A taky škoda, že ho nehrál někdo jiný. 80% ()
Víceméně mě tenhle film utvrzuje v tom, že novodobější Allenova tvorba mi sedí víc než ona uznávaná klasika. ()
Asi mám stejný problém jako hlavní hrdina, doba naší první republiky mi přijde lepší než dnes, chlapi byli chlapi, ženský se oblíkali jako ženský a ta muzika....no zkrátka našeho hrdinu chápu, Američan a Paříž- to holt musí bejt romantická haluška jak prase. Zvlášť když má náš hrdina tu svou nastávající zcela bez fantazie. No a když přijde ta chvíle ten okamžik, a on naskočí do správnýho auta, který zrovna jede kolem, najde se už řešení samo. Sebedůvěra je dneska tím nejcennějším kovem a pocit bezvýznamnosti nejtěžší koulí na noze. To je ústředním tématem tohoto filmu (a Woody Allen sakra dobře ví, o čem točí), kdo si věří, ten jede, kdo ne, hledá své místo i napříč časem. Velmi příjemné překvapení v podobě námětem nápadité, i když zcela klasické romantické komedie. Vše předvídatelné, vše přesně v pravém hollywoodském stylu, ale přesto příjemné. A ta plejáda mých oblíbených francouzských herců taky potěšila. Na druhou stranu musím říct, že Verbal to ve svém komentáři vystihl taky přesně. Je to kýč. 75% ()
Lehká jako mladé víno - půvabná jako rozmarná žena - svěží jako tráva po dešti - zasněná jako opar nad řekou - maličko ironická jako ... jako ... jako sám život. Komedie, které při hledání toho pravého "zlatého" věku asistuje PAŘÍŽ - volnomyšlenkářské a trochu vzpurné město, které darovalo svým nočním ulicím absolutní svobodu, aby mohly žít vlastním životem ... aby skrze ně mohly znovu promlouvat dějiny - ústy všech, kteří kdy přebývali v jeho zdech. ()
Odpočinková záležitosť ako stvorená na spríjemnenie večera. Plná farebnosti, pohodového feelingu, so stopážou ani nie 90 minút. Po dlhej dobe som si vedel vychutnať aj jednoduchú zápletku (ale so zaujímavým vyznením na konci). Väčšinu času som pozeral s úsmevom na perách a to sa nestavá často. Polnoc v Paríži je synonymom toho že v jednoduchosti je krása. Woody Allen ma málokedy sklame, ale zároveň aj málokedy úplne dostane. Toto sa ale radí k tomu najlepšiemu čo som mal možnosť od neho vidieť. ()
POZOR, TENTO KOMENTÁŘ OBSAHUJE SPOILERY. Prosím, natočte někdo film o Dalím, kde bude Dalího hrát Adrien Brody... jeho dvě minuty jsou totiž nejlepší moment filmu (a taky výsledná hvězdička navíc). Jinak je to typický Woody s brilatně vtipnými i slabšími momenty, k tomu kouzelná Paříž (pokud jste město světel už navštívili, můžete pomalu u každého druhého záběru vykřikovat: "Tam jsem byl!"), špičkoví herci v čele s jako obvykle lehce přitroublým Owenem Wilsonem a vtipným nápadem vracení se do minulosti a z minulosti zase do minulosti (trochu jako sen ve snu v dalším snu). I see a rhinoceros. DA-LÍ!!! ()
Mé seznámení s Woodym. Přiznám se, že jsem před první schůzkou měla obavy. V lepším případě jsem očekávala nepochopitelnou intelektuálštinu, v horším kostým spermie. A nejspíš proto jsem s každou další minutou sledování Půlnoci v Paříži měla silnější dojem, že mě před kinem právě srazil autobus a ocitla jsem se v nebi. Jedním slovem: božské. 10/10. Záběry Paříže (*); Gil, nadaný tvůrčím potenciálem, kterého nenaplňuje současná práce (*), ani vztahy, ve kterých žije, a které sice splňují požadavky okolí, ale jeho samotného ne (*). Gil, který si ale tyto skutečnosti nepřipouští, a uniká z nablýskané a zdánlivě ideální reality do snění – anebo ne? (*). Gil, který se úderem pařížské půlnoci setkává se všemi svými idoly, kteří jsou mrtví pro svět, ale živí pro něj (*). Gil, kterého hraje v mých očích dosud opovrhovaný protagonista přiblblých amerických pseudokomedií, Owen Wilson (*). Plus nádherná hudba (*), Carla Bruni, jejíž hlas a šansony mě přiměly povznést se nad předsudky vůči celebritám a prvním dámám (*), a hláška „Detektiv je nezvěstný.“, která mě definitivě odpálila. A desátá hvězdička je za neodbytný pocit, že Woody při hledání inspirace nějak dozvěděl o mně… ()
Dokonalý originálny námet je maximálne naplno využitý. Allen je perfektný filmár, ale to som samozrejme vedel dávno pred týmto filmom. Je to žiaľbohu príliš malý film, aby sa mu dostalo (zaslúženého) plnohodnotného uznania, no zaslúži si ho na 100%... FOOL AWARDS 5 nominácii: Najlepší film, Réžia - Woody Allen, Pôvodný scenár, Výprava, Obsadenie. ()
Mně se to fakt líbilo - Woody Allen, Paříž a vzpomínání na (libovolný) zlatý věk... Pohotové dialogy, slavná jména v super formě a příjemní hlavní hrdinové. Žádná zásadní záležitost, ale fajn pocitovka. (Já osobně bych chtěl takový taxík taky potkat!) ()
Ve chvíli, kdy jsem si šla pustit další "allenovku", jsem očekávala klasický vztahový propletenec odehrávající se na pozadí Paříže. V zásadě jsem se trefila, jen mě velmi překvapilo, že nám dal Woody tentokrát možnost přičichnout i do historie. A musím podotknout, že se nejednalo o žádná suchá data, ale velmi příjemné prostředí plné známých spisovatelů, malířů či umělců. V tomto případě se nehodlám sáhodlouze rozepisovat o kvalitách filmu. Mám dojem, že si své diváky určitě najde. A ti, kteří budou pochybovat, zda snímek zhlédnout či nikoliv, by neměli váhat, s největší pravděpodobností nebudou nad výběrem zklamáni podobně jako já. Film byl kouzelný a musím přiznat, že toto slovo málokdy používám. ()
Alter ego Woodyho Allena (Owen Wislon, sice dvorní herec Wese Andersona, ale proč ne...) a jeho noční toulky po Paříži jeho snů. Kdo by nechtěl potakat výkvat pařížské bohémy v dobách její největší slávy - Degase, Toulouse-Lautreca, surrealisty Dalího či Bunuela nebo Man Raye? A co teprve Hemingway a Francis Scott Fitzgerald? Výchozí nápad z počátku nevypadá zrovna nosně, ale nakonec se ukáže, že i z takto jednoduchým příběhem (v podstatě jen setkávání se známými tvářemi prokládané postupným rozpadáním vztahu se snoubenkou) lze utáhnou zábavných devadesát minut. Milý film. Zas je to ten starý Woody... ()
Marion Cotillard, Léa Seydoux, Alison Pill, Rachel McAdams a Woodyho parádně vyobrazená romantická Paříž 20. let se všemi těmi umělci (Hemingway, Piccaso), kdo by odolal? Všechny navíc trumfl Adrian Brody jako Dalí a jeho nosorožec. ()
Dalí a nosorožci, Hemingway a krásná hysterka Zelda mě dostali, byli tak uvěřitelní a přece v tom nechyběl Allenův nadhled. Měla jsem po zhlédnutí toho filmu neuvěřitelně dobrou náladu. Skvělý nápad. Intelektuální vtipná pohádka(?) Jen ta Inez s rodiči mi tam moc neseděli, byli až příliš schématičtí a předvídatelní (a jak to dopadne s panem vševědoucím bylo taky poměrně hned zřejmé). Ale stejně - bylo to roztomilý a užila jsem si to. A to se mezi ortodoxní pařížofily zrovna nehlásím. ()
Paříž, má milovaná Paříž, musím se přiznat, že jsem se koukla prvně na ten název a stačilo mi to, že v názvu je Paříž a řekla jsem si to musím vidět. Nemám ráda Woodyho jelikož pro mě jeho filmu nejsou tak nějak hluboké, nesnaží se vytěžit z filmu maximum. Ale u půlnoci musím říct, že to tajemné propojení se mi líbilo, scény kdy se najednou objevíte vedle Hamingwaye, by vyrazilo dech každému(ano já vím, je to nemožné) Jen jednu mouchu to má a to herecké obsazení , do tohoto žánru se mi prostě Owen nehodí a Woody si mohl odpustit také scény s Rachel , které zaplnily jen prázdné místo. A konec je pro mě jakýmsi nedořešeným prvkem. Ale celá ta atmosféra filmu jako celku je půvabná :-)) ()
Allen by měl režírovat rozhlasové hry. Mluvíme a mluvíme a mluvíme ... ()
Velmi sofistikovaná zápletka zpracovaná tak přirozeně, jako by se člověk přesouval do jiných epoch každý druhý den. Třeba je těch krámků s nostalgií po světě více, jen najít ty správné dveře :-) ()
Mám antipatii k Owenu Wilsonovi a Rachel McAdams. Skalní fanoušek Woodyho Allena taky nejsem, takže mi ve filmu pár věcí vadilo. Plus však za kouzlo optimismu, Paříž a Marion Cotillard. ()
Z tohohle filmu jsem totálně okouzlena. Název filmu sice straší dojmem, že půjde o nějaké klišé, ale Allen by něčeho takového nebyl schopen.Naskytl se mi opravdu kvalitní filmový zážitek, který mě odnesl do Paříže ve 20.letech minulého století. Do doby, kdy zde působili a tvořili významné osobnosti jako Hemingway, Fitzgerald, Picasso, Dalí a další. Kéž by ten Peugeot 184 Landaulet, který mě tam zaveze, existoval. Dobové prostředí, které vytvořili je perfektní, kostými tak samo. Jak Wilson ztotožnil Allena bylo obdivuhodné, dost se mu to povedlo. A nemálo jsem se zasmála u scény s Brody hrajícího Salvadora Dalí. Gil: "Chtěl bych znát váš názor na knihu, kterou jsem napsal." Ernest Hemingway: "Nenávidím ji." Gil: "Ještě jste ji nečetl." Ernest Hemingway: "Pokud je špatná, budu ji nenávidět. Pokud je dobrá, budu na ni žárlit a má nenávist bude o to větší. Je holý nesmysl ptát se na názor jiného spisovatele." ()
Woody Allen velmi příjemně překvapil, žádné zmatené dialogy. ()
Tak toto je pro mě velice rozporuplný film. Na jedné straně ho vnímám jako takovou fantaskní slátaninu, kdy se do příběhu nahrne, co všechno se dá. Ale na druhou stranu jsem už dlouho nezažila tak poetický film, který se Vám před očima promítá jako nesplnitelný sen, o kterém přeci nepřestaneme snít jen proto, že je nereálný :) ()
Reklama