Elitní jednotka 2: Vnitřní nepřítel
(festivalový názov)-
Tropa de Elite 2: O Inimigo Agora é Outro (viac)
Réžia:
José PadilhaScenár:
Bráulio MantovaniKamera:
Lula CarvalhoHudba:
Pedro BromfmanHrajú:
Wagner Moura, Irandhir Santos, André Ramiro, Milhem Cortaz, Maria Ribeiro, Seu Jorge, Sandro Rocha, Tainá Müller, Juliana Schalch, Luciano Vidigal (viac)Obsahy(3)
BOPE - elitná jednotka stojaca nad vojskom i políciou sa neserie s nikým. Teraz už plukovník Nascimento sa chcel starať o rodinu a vychovávať syna, avšak chlap, ktorému veril, zlyhal, a tak sa vracia späť, aby bojoval až do konca. Je šéfom BANGU 1, väznice s maximálnou ostrahou, kde je zatvorených štyridsať najnebezpečnejších zločincov v Riu a kde dôjde ku krvipreliatiu. Nesie zodpovednosť i hlavnú vinu. Odrazu má proti sebe organizáciu ľudských práv, médiá i samotného guvernéra Ria. Z úradu veliteľa BOPE je odvolaný, syn sa ho bojí, žena ho má za fašistu a najvernejší priateľ, kapitán Matis, ktorého sám vytrénoval, za zradcu. Ulicami Ria začne pochodovať barbarstvo. (sochoking)
(viac)Recenzie (310)
Menej akčné ako výborná predchádzajúca časť. Avšak na rozdiel od všetkých "druhých" dielov, pri tomto vidím prirodzený a logický posun niekam ďalej. Už to nie je lokálny boj v slume, tentokrát ide o politiku. A nášmu plukovníkovi to sekne i tam. Pretože si ponecháva svoj jasný, charizmatický postoj a tvrdosť z predchádzajúcej pozície. Pre mňa tam bolo málo akcie, ale chápem tento posun. Čo bolo treba povedať, to sa povedalo. Výborné štyri. Lebky go! ()
Dokonce už i v Brazílii je na co koukat a to zrovna nemám na müsli dokonalé prdelky karnevalových tanečnic samby! Je li v tom alespoň trocha autenticity, divím se, že Chesus na kopci nad Riem už dávno nespráskl ruce a se slovy "Na tohle bych se mohl vysrat, stejně mě bolí ramena" neodkráčel Atlantikem zpět do Vatikánu. Po zhlédnutí tohoto skvostu rychle zapomenete na svou plánovanou de Janeirskou dovolenou a zvolíte raději nějakou klidnější destinaci, například Omán nebo Libyi. Jo, a uživatel ChGuevara by si ho mohl vytáhnout z levé nohavice a trochu si ho vystředit, protože s dělníky ruku v ruce, prapory revoluce může už naštěstí rozvíjet tak akorát na mítinzích komunistické mládeže! ()
Nehorázny nátresk. Síce nie taký nekompromisný ako jednotka (pre porazenie systému je treba zbratať sa aj so "slabošskými zhúlenými ľavicovými intelektuálmi"), ale v konečnom vyznení rovnako nezmieriteľný a neústupný. Navyše je to oproti jednotke omnoho epickejšie a filmovejšie, takže emocionálne intenzívnejšie. Fantastický scenár, bezchybná réžia, perfektní herci. Podobne vynikajúce pokračovanie ako vlani REC 2. ()
Člověk doma nadává, jak v našem státě existuje neuvěřitelné množství korupce. Jenže to je pořád sotva procento oproti tomu, co se děje v takové Brazílii. Brazilci si totiž o sobě natočili to, co se v jejich zemi skutečně děje. A kdyby to byla jen korupce, bylo by to ještě dobré. Tropa de Elite 2 je výborné pokračování, které z prvního dílu hází obyčejný lid za hlavu, a vypráví příběhy povolanějšího lidu, tedy policajtů, politiků a v obou případech také mafiánů. Akce špatná není, i když mi kamera chvílemi z mozku udělá jojo. Každopádně mě daleko víc zaujali scény, kde se korupce ukáže v plném proudu. Člověk se pak skutečně nestíhá divit a jenom civí a civí, protože to, co film představuje, to skutečně nemá obdoby. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $100,119║Tržby Celosvetovo $63,616,000▐ Druhá diel je už prevažne o politických ťahoch, policajný machináciach, nie je už tak dravý a akčný ako predchodca ale aj tak má miestami príbeh dobré grády, občasná akcia opäť účelová. /75%/ ()
Smutné, že se Padilhova radikální kritika systému okamžitě směšuje s fašismem a dalšími nelibými ismy. Tropa de Elite 2 je přesně ten typ akčního filmu, který v mainstreamové produkci je tak neuvidíme - že je systém zkurvený říká na plnou hubu, ukazuje to do detailu a jde tak daleko, že to nakonec nezamete pod koberec jako výplod vyšinutého hrdiny (Ctihodný občan), ale stojí si za svým plnou vahou své mocné vizuální muskulatury. Ta je greengrassovsky namakaná a ještě vycizelovanější než v případě jedničky. Neduhy jsou stejné: Padilha je brilantní stylista, ale horší vypravěč, takže kadence dialogů a příval informací jsou k zadušení a člověk nevládnoucí portugalštinou se v tom topí. Jinak ale po všech stránkách dotažený film, který je mi sympatický už tím, jak tvrdý a nesmiřitelný je. Spíš než fašismus se mi místy vkrádal pojem anarchie. Stejně jako v případě jedničky nemám s tím filmem jediný problém, už proto, že to, co vidíme, není občas v plné souladu s tím, co nám Nacimiento jako hlavní hrdina a vypravěč bručí ve voiceoveru. Netuším, do jaké míry film souzní s realitou současné Brazílie, ale nedělám si iluze, že by to byl jen a pouze radikální podvrh. Známe své Pappenheimské. ()
Scénář: Bráulio Mantovani, José Padilha .. Politika ve filmech mi nevadí, když se s ní umí pracovat = ve výsledku zajímavé a široké nahlédnutí na korupční politické systémy jednoho Brazilského města. Ovšem jistě by to šlo zpracovat lépe resp. mnohé dopilovat, ale naštěstí to celé nemá takovou pachuť jako minule. ()
Padilha se rozhodl, že pokračování svého fašistického policejního thrilleru pojme z úplně jiné, temnější stránky. Druhý díl je pak především zdrcující společenskou kritikou pomaličku se utvářející brazilské demokracie. Teprve pak jde o politický thriller s množstvím zkorumpovaných poldů a politiků. Někde na konci toho vše se dočkáte pár akčních scén a několika silných sekvencí (zbavování se mrtvol v pralese). Většinu lidí takový vývoj zaskočí a rozhodí, já ovšem hýkal blahem. Po velmi dlouhé době se jedná o nebývale politicky angažovaný snímek ze současnosti. Otevřeně se vysmívá liberálním a levicovým klišé (přednáška o vězeňství), na druhou stranu prokazuje střízlivost a ukazuje, že represivní - fašistické - metody nemohou být uplatňovány jen na plebs, jak to podle některých prezentoval první díl. Padilha reaguje na množství skandálů a předkládá svou vlastní kroniku Brazílie. .... Čím více jdu do hloubky, překvapuje mě, jak mnohovrstevnatý snímek to je; kolik předkládá otázek o dalším směřování největší jihoamerické demokracie, které středoevropanovi mohou unikat. Tropa de Elite 2 není dokonalým filmem - dramaturgie je rozpadlá a klidně se stane, že hlavního hrdinu čtvrtinu filmu jen zahlédneme a soustředíme se na - propracovaný, nutno zmínit - rozmach policejní korupce ve slumech. Nebýt Padilhovy dokonalé režie a Mouraova soustředěného výkonu, rozpadlo by se to jak domeček z karet. Chyby jim dokážete odpustit, kvůli jedné věci. Tou je závěrečný voiceover Bety během záběrů hlavního města, centra politické moci a korupce, který je však tím více naléhavějším, když si uvědomíte, že korupce - největší ohrožení západní demokracie - je i naším problémem. ..... Bylo by úžasné, kdyby něco podobně nesmlouvavého vzniklo i u nás. ()
Naprosto precizní a detailní filmový popis fungování korupčního systému založeného na prorůstání politiky, byznysu, veřejné správy a policie, což je oproti prvnímu dílu zaměřenému spíš jen na BOPE a favely dosti značný a nečekaný posun. Univerzálnost popisovaného je až mrazivá především proto, že zcela přesně rozkývá mechanismy toho, jak ten samý systém funguje u nás v Česku a vlastně i kdekoliv jinde na světě, jen v našem prostředí jde o soft verzi bez mrtvých a zraněných, zbytek korupčního marastu sedí úplně autenticky (v žebříčku Transparency International týkajícího se indexu vnímání korupce nás a Brazílii dělí také jen pouhých 16 míst...Česko je na 53. místě, Brazílie na 69...). Režisér José Padilha je v mých očích hrdinou, jeho film funguje na podobném principu jako třeba italský snímek Gomora autenticky popisující praktiky neapolské mafie, nebo americký seriál The Wire, velmi přesně rozkrývající prohnilý politický systém v americkém Baltimoru... ()
Při vší úctě ke Gomoře (knižní) či The Wire, tak právě toto vůbec nejlépe vyobrazuje fungování a struktury všeobjímající korupce, která již přestává být korupcí a stává se tiše akceptovanou společenskou normou... U jedničky si mnozí neznámo proč zaměnili film o fašistické jednotce s fašistickým filmem. U dvojky, která toho má paradoxně více společného s Padilhovým dokumentem Ônibus 174 než s jedničkou to již nehrozí. I když možná si ti dotyční film o korupci zamění se zkorumpovaným filmem? ()
Skvělé pokračování. Hlavně technicky je to zvládnuté ještě lépe. Dostala mě scéna jak si kluci kopou fotbal a nad nima vyletí vrtulník a po schodech mašíruje BOPE a střílí dealery. Vizuálně perfektní. Jinak se film, ale zaměřuje na výše postavené zloduchy, než jsou kápové ve favelách. Slumy totiž přebrala policejní milice s podporou vlády, která tam rozjíždí mafiánský praktiky a vybírá výpalný. Přestřelky tam jsou stále, ale větší boj se odehrává v kanclech u odpolsechů a v soudní síni. Ale je to skvělej film. ()
Jako lidový manifest namířený proti zkompromitovaným politickým špičkám účinné a docela dobré. Jako filmová podívaná těžce průměrné, až slabé. ____ Oproti prvnímu dílu zacílil Padilha hlavně na nový fenomén paramilitantních vojenských milic a na pravidla hry v Riu než na hru samotnou, takže ubírá na akci a šetří na autenticitě. Až na solidní záporáky, kteří z podstaty elementárního zla v každém z nás nikdy nemohou herecky selhat (Českého lva za rok 2010 v hlavní i vedlejší mužské kategorii získali oba herci za padouchy), jsou ostatní postavy figurky až telenovelního zabarvení. Přesto je navýsost logické, že tenhle film, který v návštěvnosti porazil Avatara, v Brazílii milují. Nelze tomu nerozumět, vždyť korupce, kterou nazval socdemák Sobotka rakovinou společnosti, je největším problémem i v České republice. Taková euforie ale skutečně nasvědčuje spíše snaze Brazílie o překonání jistých problémů a sociálně-politickou zaangažovanost tamních obyvatel než vyložené filmové kvalitě. Padilha tu projevuje obzvlášť bojovnost. Ještě nikdy nebyl jeho polemický sloh tak znamenitý; dovede se tak vášnivě rozzlobit a dát najevo svůj odpor, že se mu aktuální glosa či politický pamflet proměňuje bezmála v báseň, byť starý známý spor mezi výpovědí a žánrovkou, jež nikdy nemůže skončit dobře - v celé kinematografii to dokázal spojit jakžtakž zatím jen Bond –, staví jeho film do dosti nepříjemné ambivalentní pozice. Odsud také dost jasně plyne, proč není Tropa de Elite 2 ani fašistická, militantní, pravičácká nebo jakákoliv jiná, ačkoliv tak bývá liberály semtam vnímána a tím bagatelizována. Jde tu prostě o obraz soudobé Brazílie a jejich problémů, o nic jiného. To by stejně tak mohl být označen za fašistický dokument o Mussolinim. Je to všechno ale samozřejmě komplikovanější, podmíněno perspektivou dotyčného – někteří američtí kritici mají Tropu málem za oslavu policejního násilí (možná proto, že když si v New Yorku koupíte marihuanu, tak sice nevyvoláte moc násilí v New Yorku samotném, ale dost v Kolumbii, odkud drogy pocházejí), naproti tomu brazilské policejní složky režiséra zažalovaly a ukradly mu kopie s filmem, ačkoliv on se policie de facto zastává, když naznačuje, že jsou špatně placení, takže si musejí přivydělávat přes korupční melouchy. Režisér viní spíše pokryteckou střední třídu, která kupováním drog financuje dealery a udržuje vražedný systém v chodu, zatímco nejchudší jsou duchem nepřítomni v objetí fotbalu a karnevalů. Režisér má samozřejmě při ruce řešení, se kterým mezi řádky přispěchá – prý by pomohly sociální programy usměrňující výchovu mládeže a legalizace drog, která by zrušila profit dealerů. Ozývá se nám tu starý dobrý Chicago ze třicátých letech, kde ilegální alkohol vedl k válkám mezi gangy, které po legalizaci chlastu rapidně klesly. Jde zkrátka o to, že špatně vycvičení, nevzdělaní a lidskými právy nepoznamenaní policisté, nucení bojovat proti těžce ozbrojeným dealerům, jsou čímsi jako prodlouženým stínem skutečných problémů, proto si Tropa de Elite 2 předeslala za své ukázat mikrokosmos Brazílie, v němž policie je jen jednou z mnoha složek uvnitř komplikovaného makrosystému zájmových skupin a stran, jejichž vazby jsou nota bene značně nestálé a založené na momentální oportunistické kalkulaci. Padilha má nicméně přese všechnu ušlechtilou snahu evidentně dost dlouhé vedení, když mu trvalo tak dlouho přijít na to, odkud a kam až vedou provázky, na kteréžto zjištění potřeboval neuvěřitelné čtyři filmy, jakousi románovou kroniku, v níž každý další film přerámovává ty předchozí – v Ônibusu 174 nabídl pohled na Brazílii prismatem zločince, v první Tropě perspektivou police, v druhé přes vojenskou milici a do budoucna chystá tutéž story spektrem politiků, kteří poskytují ochranu kriminálním skupinám výměnou za korupční finance a podporu ve volbách. Právě klientelistické propojení státních struktur se skupinami organizovaného zločinu je jedním z faktorů namířených proti tomu vnímat celý konflikt v Riu jen jako osobní válku mezi policií a dealery. Paramilitární milice, které jsou ústředním tématem druhého dílu, tak ještě více zkomplikovaly síť vztahů a peněžních toků mezi hlavními aktéry, z nichž každý má jiné požadavky, potřeby a zdroje. Milice jsou tvořeny především z bývalých a aktivních policistů a vojáků. Jejich deklarovaným cílem je vytlačení drog a drogově závislých z favel. Toho ovšem dosahují přímou násilnou kontrolou určité favely a ve skutečnosti jde tedy v podstatě pouze o jiný druh organizovaného zločinu. Tvrdé policejní a vojenské operace, které se snaží dodržování státních zákonů vynutit, se často neobejdou bez civilních obětí, čímž pouze nahrávají kriminálním gangům, které se jim jako jediní dokázaly postavit na odpor a poté převzít úplnou moc ve favele, které asi nikdy nebudou tím, čemu realitní makléři tak rádi říkají „dobrá adresa". Teorii o legitimizaci moci odkazem na zajištění bezpečnosti je možné aplikovat i na paramilitární milice. Tropa de Elite 2 tak ukazuje semeniště různých paradoxů, jež v takové síti frakcí vykvétají, přičemž všechny se točí kolem známé otázky, nakolik je možné vyhnat násilí násilím, respektive zda násilí pouze neprodukuje další násilí trochu po vzoru situace v Iráků se zřetelem ke snaze přimět násilně iráckou vládu k nenásilnosti. I BOPE pomáhalo systému, nakonec ale pomohlo stvořit monstrum, které chce speciální jednotku spolknout. () (menej) (viac)
Systém je daleko rozsáhlejší, než jsem si kdy myslel. Proto dealeři, policisté a milicionáři zabíjí tolik lidí ve slumech. Proto máme slumy. Proto máme v Brazílii tolik skandálů. Zabere to ještě hodně času, než to dokážeme změnit. Systém je pevný. A je tu ještě hodně nevinných, kteří nezemřeli..... ,,Tropa de Elite 2“ je víc politickým filmem, než jsem původně očekával. Solidní záběry ze vzpoury ve vězení či vyčištění slumu jsou jenom doplňkem příběhu, který sleduje další osudy teď již plukovníka Nascimenta a také (tehdy mladíčka) Matiase. Hledáte odpověď na otázku ,,JAK SE ŽIJE V RIO DE JANEIRO (part2) ?“ Už tu nejde o boj proti dealerům, ale o boj proti celýmu systému, systému zločinu a voleb, ve kterém Milice je mafií. Různorodá směsice filmových žánrů, chvíli akce, chvíli krimi, thriller, hodně politiky i zajímavých informací. Pořád je na co koukat. Lepší než jednička? Podle toho, co očekáváte. Jestli zločinný systém pod kontrolou zkorumpované policie dotažený k dokonalosti a řešení ,,osobních“ záležitostí, ke spokojenosti budete mít rozhodně blíž, než banda grázlů bez přístupu k dobrému vzdělání, žijící pozapomenuta v těch nejhorších podmínkách (uff, to byla věta!). Nezbývá než doufat, že se naši Brazilci nedívali. Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Potřebuji vědět, kdy podle propočtů bude ve vězení 90% Brazilců. 2.) Chystám se grilovat brazilský prase. 3.) Nevím, jakou ráži musí mít kulka, aby udělala v zátylku díru pro pomeranč. 4.) Chystám se vyčistit pražský ulice (a nejsem z technických služeb). PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ ** ()
O něco málo lepší než předchozí díl, ale stále jde z filmu cítit televizní vydání. Nejvíce mi asi vadila ta třesoucí se kamera,málem jsem z ní onemocněl ! Plno nezajímavých dialogů, akce inspirovaná Hollywoodem s drobnou Brazilskou příchutí a obyčejný scénař s tragickým popisem jak to chodí v Riu...Pokud si přeji, aby film už skončil v polovině něco tady nehraje. ()
José Padilha zůstal svůj. Fašistický, militantní a mačistický. Nic nového pod brazilským sluncem. Tentokrát však v mnohem stravitelnějším podáni, protože tentokrát Padilha zamířil do nejvyšší politiky, ač jednou nohou stále zůstává ve favelach na úpatí Rio de Janeirskych kopců. Avšak svými šovinistickymi názory se netají ani podruhé, jen je akcentuje mnohem více v politickém kontextu. Což je pro mě přeci jen o píď přijatelnější. Po filmařské stránce máloco vytknout, jen ten otravný voice-over naznačuje, že pán režisér není zase tak dobrým vypravěčem, jak se může zdát. A co je pro mne překvapením, toť jak moc se tvůrci dokázali vzdálit všem neduhům mainstreamové akční produkce. Klobouk dolů před jinak žalostně nesnášenlivým filmem. Jak se do lesa volá, tak se z lesa ozývá. Leni Riefenstahlova konečně našla svého pohrobka. ()
Nelze jednoznačně říct, že by Tropa de Elite 2 šla "dál" než jednička, nebo že by dané téma expandovala do šířky, dvojka je v nejlepším slova smyslu logickým vyústěním a důstojným následovníkem svého předchůdce. Nesmírně oceňuji: 1) vyzrálost a ucelenost snímku, kdy příběh zdárně kombinuje reálné základy, reálné politické hrozby, divácky lákavé akční scény a chytlavou hektičností filmového vyprávění. 2) vyjádření stanoviska - morální i materiální zkorumpovanost v systému představuje skutečnou hrozbu nejen v Brazílii, a tak je s hodnocením třeba jít na plné kule, stejně jako na plné kule šel Padilha do tvorby tohoto filmu. 9/10 ()
Žil jsem v přesvědčení, že když má film vypravěče, neměli bychom být svědky událostí, u kterých ten vypravěč nebyl... ale to je teď jedno. I dvojka Elitní jednotky je velmi povedený film, i když by mu neškodilo, kdyby míň vykřikoval obvinění a víc vyprávěl příběh. ()
Po výborném prvním dílu si tvůrci nasadili laťku poměrně vysoko. Ale obstáli. Dvojka začíná v podstatě tam, kde skončila jednička a stojí na podobných základech. A je dobré znát první díl nejen kvůli ději a vývoji postav, ale i skrz ten posun výš, od chudých kriminálních živlů k politikům a kmotrům (proti jejichž moci působí drogoví dealeři tak trochu jako parta zlobivých delikventů). Tam „nahoře“ samozřejmě ruka ruku myje, krásně bují korupce a v podstatně vyšší míře. A znovu nechybí ztráty a obětní beránci. Systém je zkrátka prohnilý odshora dolů a hlavního hrdinu (jehož soukromí tentokrát dostává podstatně větší prostor) nečeká nic snadného (ten trochu zlomyslný podvod na diváka jsem ocenil). Ačkoliv tentokrát převládají zákulisní boje o moc, na nějakou tu akční scénu také dojde, i když je jich méně, a osobně mi trochu chyběla chytlavá pasáž srovnatelná s výcvikem v jedničce. Na druhou stranu, sílící politicko-společenský rozměr dává filmu hodně zneklidňující přesah. První díl se mi líbil o něco málo víc, ovšem znovu to budou jasné 4*. ()
Na zrovna sympatický hrdina s prasečím rypáčkem a jinak drsné nahlédnutí do zákulisí politiky Rio de Janiera. Největší chuťovka je trhání zubů z ohořelé hlavy, kvůli důkazům. ()
Vyčistili Kopakabánu od druhořadých dýlerů, teď mají co dělat s klonem kozy Nostry. Padilhova sonda do krajin nám málo známých se zde více zaobírá politikou a zákulisními mocenskými praktikami, přesto je to po čertech dobrý film ukazující občas i nějakou tu akcičku, která nás rozmlsala v prvním díle. Takovou tropu deelit bychom potřebovali i tady v té naší údajně vylidněné zemi. Čapího hnízda by se tahle brazilská domobrana nikterak nezalekla. ()
Reklama