Réžia:
Mauritz StillerKamera:
Julius JaenzonHrajú:
Lars Hanson, Gerda Lundequist, Greta Garbo, Sixten Malmerfeldt, Hilda Forsslund, Karin Swanström, Jenny Hasselquist, Mona Mårtenson, Svend Kornbeck (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Gösta Berling je z cirkvi vyobcovaný kňaz, pre ktorého majú ženy slabosť. On však nepozná iné pohnútky a ciele než svoje vlastné a svoje priaznivkyne z najvyšších spoločenských kruhov škandalizuje a ničí. Obrazovú lyriku podčiarkuje umelecká práca so svetlom, najviditeľnejšia snáď v scénach so začínajúcou Gretou Garbo. (Severská filmová lekce SCANDI)
Recenzie (9)
Film podle knižní předlohy švédské spisovatelky Selmy Lagerlöf. Jedná se o příběh bývalého kněze Gösta Berlinga, který se po několika svých lehkomyslných dobrodružstvích stává opět tím člověkem, kterým býval. Mladičká Garbo se objevuje ve filmu ze začátku a pak až ke konci. Místy je děj až moc natahovaný, ale celkový dojem z filmu je více než dobrý. Viděna tv verze která má 130 minut. 80%. ()
No, asi bude rozdiel v hodnotení 3 hodinovej a 2 hodinovej verzie. Vzhliadol som tú kratšiu a som z nej trochu zmätený. Na vine však asi nebude rejža, ale proste len fakt, že sú dve alebo bohvie koľko verzií. Zmätok vo vzťahoch a hlavne Gostových ženách mi snáď ozrejmí kniha, ktorú mám v pláne prečítať. Takže tá hviezdička navyše je pochopiteľne za Gretu, v druhej polovici filmu už snímanú pekne detailne v tvári. A ani tá naháňačka s vlkmi nie je na zahodenie.... tým myslím, že fakt stojí zato. Gosta je tak trochu ten typ ňoumy, ktorého ženy pre jeho priezračné oči milujú, nakoniec ale zoberie do ruky kladivo a klince a dokáže, že je chlap na správnom mieste. ()
Pro mezinárodní ctitele Grety Garbo bývá setkání s dvojdílným filmem Gösta Berlings saga (1924) složité. Pro publikum, které je uvyklé na její hollywoodské filmy, není snadné vnímat veškerý kontext švédských adaptací děl nositelky Nobelovy ceny za literaturu, Selmy Lagerlöf, které se po roce 1917 pravidelně věnoval Victor Sjöström a Mauritz Stiller velmi intenzivně. Stiller natočil filmy Herr Arnes pengar (1917), Gunnar Hedes saga (1923) a Gösta Berlings saga (1924) představuje určitý vrchol setkání Stillera s dílem Lagerlöf(ové). Důležité je vidět kopii nabízející oba díly, nic zkráceného pro americké publikum. Dnešní pohled na film bývá často jen osekaný na magické spojení Stillera s Garbo, který ji provedl všemi nástrahami na cestě ze Švédska přes Německo do Hollywoodu, ale v Americe měl možnost ji režírovat jen jednou (a ještě před dokončením The Temptress byl nahrazen Fredem Niblem...). Přesto stojí za to věnovat pozornost i jiným aspektům tohoto vynikajícího melodramatu ze zlaté éry němého švédského filmu, je tu skvělý Lars Hanson, fascinující atmosféra, uzavřený svět lidí závislých na mrazivé přírodě. Čas od času je dobré se tomu oddat. / Repríza na #LFŠ ()
Hodnotím shovívavě s přihlédnutím k datu vzniku (ten film je téměř sto let starý) a k nevšední atmosféře při promítání na LFŠ vyšperkovaném hudebním doprovodem v podobě živé hry na klavír. I tak má ale Gösta nepopiratelné kvality, jimiž jsem byl upřímně zaskočen- rozhodně jsem je nečekal. Je to dospělé dílo z dětských let filmu. ()
Lars Hanson jako Gösta Berling prochází švédskou společností, kde potkává ženy, které s ním zanedlouho nechtějí nic mít. A tak se potlouká od jedné k druhé a způsobuje spíše problémy, než aby je řešil. Vynikající je je scéna, kdy má poslední kázání a co po něm následuje a taky požár domu. U tříhodinové verze, kterou jsem viděla, nebyl problém si zařadit postavy i bez znalosti literární předlohy, navíc díky propracovanosti příběhu si někdy později knihu určitě přečtu. ()
Galéria (250)
Zaujímavosti (2)
- Vrchol, ale též labutí píseň „Zlatého věku švédského němého filmu“ podle slavné ságy Selmy Lagerlöfové nabídla první větší dramatickou roli pozdější star Gretě Garbo. (Zdroj: Letní filmová škola)
- Film bývá označován za švédský Jih proti Severu (1939). Děj zahrnuje mnoho postav a rozehrává množství témat, ve své první podobě tak film trval čtyři hodiny. Režisér Mauritz Stiller se nakonec přizpůsobil konvenci a stopáž upravil – sekvence však nevynechával, pouze zkracoval. Tím utrpěl přirozený spád dějové kontinuity i zřejmost motivací postav, i tak ale Gösta Berling zůstává monumentálním dílem, v architektonické stavbě srovnatelným s Intolerancí (1918) D. W. Griffitha. (Zdroj: Letní filmová škola)
Reklama