Réžia:
Dustin HoffmanKamera:
John de BormanHudba:
Dario MarianelliHrajú:
Maggie Smith, Tom Courtenay, Billy Connolly, Pauline Collins, Michael Gambon, Sheridan Smith, Andrew Sachs, Gwyneth Jones, Trevor Peacock, David Ryall (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Cecily, Reggie a Wilfred žijí v domově důchodců pro vysloužilé muzikanty. Každý rok se zde koná koncert na oslavu Verdiho narozenin a oni jsou hlavními protagonisty. Galakoncert však naruší nenadálý příjezd nečekané návštěvnice... V domově důchodců Beecham House to bzučí jako v úle. Po chodbách se šušká, že do exkluzivního domova pro vysloužilé muzikanty má brzy přijet nový rezident. A má to být hvězda velkého formátu! Pro Reginalda Pageta, Wilfreda Bonda a Cecily Robson je to ale jen další fáma, kterou si starousedlíci krátí čas. O to větší je jejich překvapení, když se z nově příchozí vyklube jejich bývala pěvecká kolegyně, Jean Horton. Díky její následné hvězdné kariéře sólistky a rostoucímu egu se však jejich přátelství rozpadlo a stejně tak manželství s Reggiem, jenž zprávu o jejím příjezdu do domova nese obzvlášť těžce. Může čas zahojit staré rány? A dokáže slavný kvartet překonat vzájemné rozdíly před slavnostním každoročním gala koncertem? (HBO Europe)
(viac)Videá (3)
Recenzie (28)
Dustin produkoval i režíroval tento milý film o stáří. Stáří je svině a hnus a nikdo mi to nevymluví. Ano, podzim života může být pestrý, obzvláště pokud kolem sebe máme rodinu a přátele. Jenže přijde moment, kdy vrstevníci začnou umírat, tělo chátrat... Beecham House (ve skutečnosti Hedsor House) je staré panské ležící Buckinghamshirev Anglii. V jeho rozlehlých zdech jsou ubytováni důchodci. Nejsou to jen ledajací důchodci, všichni mají něco společného s hudbou. Máme zde operní sólisty, zpěváky, hudebníky... I po mnoha letech mezi nimi vládne jistá soutěživost a řevnivost. HBO opět ukázalo, že umí. Film to byl velice milý a lidský, navíc proložen vážnou hudbou jak zde již kdosi uvedl. Za mne je to za 3 nově vydaná CD. * * * ()
Velmi průměrná sladkobolná skorokomedie o starých lidech a srovnávání se se stářím. Co se týče "domova pro vysloužilé muzikanty" coby parafrázi na domov důchodců by se měly naše domovy jen učit a čeští důchodci jen tiše závidět. Chvílemi jsem se smál a ano, byl jsem i pobaven, ale celkově na mě film zapůsobil velmi depresivně, už pro to, že přes svůj ještě mladý věk se bojím stáří a pomalého umírání a čekání na smrt zvlášť. Přestože herecké výkony byly jistě velmi kvalitní a zvláště Billy Connolly byl skvělý, hodnotím jak hodnotím kvůli pochmurnému podtextu a smutnému pozadí, které je mi zkrátka proti srsti. ()
Strašně nerada to říkám, už jen kvůli excelentnímu hereckému obsazení, které se tady sešlo, ale tohle je film, který skutečně nemá čím překvapit. Většina postav je sympatická, celé je to natočeno velmi vkusně a samotné Beecham House a jeho okolí lahodí oku, jen se nemůžu zbavit pocitu, že jsem se dívala spíš na televizní snímek, který by se svou poklidnou náladou hodil na některý odpolední víkendový program. Jediné, co mně alespoň trochu zaujalo byl letitý vztah mezi Jean a Reggiem. Počítám, že milovníci opery si mohou přidat jednu hvězdičku navíc. ()
Ano, jak tu řada píše, je to spíše takový nenápadný snímek. Jde to vidět i podle počtu hodnocení, že až tak nezaujal, aby se na něj někdo podíval, nebo se o něm prostě neví. Mě se každopádně líbil. Byl natočen velmi lehce, prostě, krásně ovšem s grácií a humorem. Je to o starých lidech, což třeba vím, že někteří nemusí, ačkoliv netuším proč, ale to je to stejné, jako když se někteří odmítají dívat na asijské filmy - taky to nechápu a ani člověk sám, co mi tohle řekl, mi nedokázal vysvětlit proč. Odehrávalo se to celé na jednom místě - domov důchodců pro vysloužilé hudebníky. Za prvé bylo nádherné to prostředí, tam bych si taky dovedla představit, že strávím na stará kolena poslední dny (jestli se důchodu dožiju:D). Celý film byl prokládán řadou nádherných árií a skladeb a já mám vážnou hudbu prostě ráda, jako kterýkoliv jiný styl. Obdivuju, že je tu stáří bráno relativně uvolněně alias neřeší tu furt, jak jsou staří a stojí to za hovno a nevzpomínají na to, jak byli mladí a krásní... prostě si užívají i své stáří. A ústřední čtveřice? Potlesk. ()
Citlivě natočený film postavený především na hereckých výkonech, na kterém mohl Dustin Hoffman úspěšně zúročit své zkušenosti s prací před kamerou. Nicméně i přesto, že jsem Quartet viděla před pouhými pěti dny, si z něj nedokážu vybavit jedinou scénu, která by mě jakkoliv zaujala. V závěrečné sekci Q&A jsem se dozvěděla, že film má svou předlohu v divadelní hře, a už teď jsem si naprosto jistá, že kupovat si na ni lístky určitě nebudu. Ale možná je to prostě jen potřebuji dalších padesát let, abych patřila do věkové kategorie, která tento film může ocenit. ()
Reklama