Obsahy(1)
Vittorio a Cesare sú najlepší kamaráti a ich život je nekonečný večierok, plný drog a alkoholu. V túžbe po lepšom živote však Vittorio napokon Cesareho, ktorý sa potáca na pokraji priepasti zavrhne, aby ho nestiahol so sebou. Ich puto je však príliš silné a tak, keď sa opäť stretnú, Vittorio urobí čokoľvek, aby Cesaremu pomohol. (STV)
(viac)Recenzie (22)
Asi ten život takhle vypadá - a nejen v Itálii, ale dnes i v Česku. Ale je to úplně jiný svět. Svět drog je tu představen nikoliv jako ohnisko násilí, ale spíše jako příčina lidských ztroskotání. Příběh dvou kamarádů od dětství, kteří se dali do obchodování s drogami a ovšemže je i notně vyzkoušeli. Každý z nich je trochu jiný. Zatímco Vittorio se věčně snaží svůj osud změnit a je spíše pod tíhou Césarova kamarádství vtahován zpět, César se nikdy svého "řemesla" nevzdal. Oba jsou přitom při bližším seznámení velmi citliví. César má rád svou malou neteř, která byla pravděpodobně od narození nakažena virem HIV a nakonec umírá. I pro ni shání peníze prostřednictvím drogového dealerství. Vittorio má štěstí, že poznal mladou ženu a nakonec se mu zdařila snaha najít si i řádné zaměstnání. Váhal jsem dát o hvězdičku víc, ale přece jen tohle není můj svět a na člověka to působí velice depresivně. ()
Když se u nás v devadesátých letech otevřely hranice, rozjela se naplno tvůrčí svoboda se vším všudy. Lidi měli pocit, že si můžou dovolit co chtějí, Orlíci v čele zpívali o čem chtěli a doteď na tu dobu každej s láskou vzpomíná. No a na periferii Říma jménem Ostie to bylo hodně podobný. Lidi se nekonečně bavili, dělali si co se jim zlíbilo a měli pocit, že jim patří svět. Jenže ona to tak úplně pravda nebyla a režisér Claudio Caligari se před svojí smrtí rozhodl z této doby vyzpovídat, což udělal hodně dobře, protože ukázal svět, který se neřadí mezi ten vysněný. Spíš naopak. Ukázal drsnou, krutou, uřvanou a ukecanou Itálii se vším všudy. ()
První polovina snímku prostoupená halucinacemi, živená amfetaminem a černým humorem, který jako by vypadl z knih kronikáře britské lúzy Irvina Welshe, je o poznání lepší než druhá, která poněkud zvážní, hraje na city a moralizuje. Na druhou stranu je ale i působivou ukázkou sociálních problémů italského jihu. Ústřední dvojka je vybraná výborně a chemie mezi postavami funguje na jedničku. Ani v komediální, ani ve vážnější rovině ale nezazní žádné falešné tóny. Čtyři hvězdičky dávám s čistým svědomím. Často mívám pocit nadhodnocenosti, u tohohle titulu mám naopak dojem, že si zaslouží lepší hodnocení. Celkový dojem: 80 %. ()
Samozřejmě, že jedno z hlavních kritérií je, aby to bylo věrohodné. Konečně nejautentičtější film, který není nikterak idealizovaný. V tomto případě zločinecké podsvětí bez pozlátka. ()
Jeden si v určitom veku dokáže zrátať, koľko je jedna plus jedna, zatiaľ čo druhý nie. Problém je v tom, že ak vám už aj súvislosti s preberaním životnej zodpovednosti začnú pomaly či rýchlejšie dochádzať, vaše okolie k tomu nemá pochopenie. Teda okrem nejakých tých chápavejších žien. Nebuď zlý ukazuje neprikrášlené Taliansko ako kedysi velikáni svetového filmu počnúc neorealizmom, len v rámci festivalovkovej nadprodukcie tento film asi nijako zvlášť zo solídneho priemeru nevybočuje. Čo zase nie je tak úplne málo... ()
Velmi příjemný film s povedenou 90´s estetikou, jemuž podráží nohy především skutečnost, že na ose "Film o toxících / Sociální drama / Kriminalita v Itálii" bylo natočeno tolik úžasných děl, že NEZLOB! lze vnímat již jen jako nastavovanou kaši, která navíc honí těch slavných několik zajíců. Byť estetiku vnímám jako povedenou, nemám na druhou stranu pocit, že by se ve filmu jakkoli otiskl zde již kolegy zmiňovaný duch devadesátých let, neboť Cesare a Vittorio jsou univerzální zevlové pro každou dekádu od 60. let až po dnešek. Mé výtky ale nemění nic na prvních třech slovech tohoto komentáře a jako bonus děkuju za tip na páně Caligariho, jehož starší filmy si budu muset prostudovat. ()
Veľmi príjemná feelingovka zo starej školy, ktorú akoby pretransformoval duch éry mafioso pretkaný životom dospievajúcich a ťažko skúšaných kamarátov zo špinavého bloku. Takto nejak vyzerá Taliansko za okrajom bežného záujmu, ale škodí mu nosne rozporcovaná látka, ktorá bola rozobratá v akomkoľvek nezávislom talianskom filme, a ktoré (tie úspešnejšie) boli schopné výrazne prehovoriť na festivalových súťažiach. ()
Jeden loser se snaží vymanit ze závislosti na drogách a životě nezaměstnaného, zatímco druhý ne. 31letý Luca Marinelli (charismatická smažka Caesar s culíkem) a 29letý Alessandro Borghi (Vittorio, ten hodnější) dodali snímku trochu šťávy. ()
KVIFF 2016 - Překvapivě se mi to moc líbilo. Byla tam romantika, napětí, drama, navíc se mi vůbec nechtělo spát, což už po několikátém dnu na festivalu beru jako velké plus pro film, protože mě dokázal zaujmout a navíc jsem si i poplakala. ()
Obaja chlapíci ani nechcú byť zlí, len im ten životný štýl založený na flákačstve, drogách a bitkách prerastá cez hlavu. Ani po spamätaní sa nie je nič dokonalé a speje k neveselému záveru. Život taký býva, film ho neprikrášľuje, ale ani ma film nezaujal na viac ako slabé tri hviezdy. ()
film vystihl v celé nahotě bídu světa špinavých peněz,drog a násilí.Herci dostali řádně zabrat.Některé momenty i dokázaly pousmát .pozor je tam autobus plný lidí...kde, žádný nevidím ...kolik jsi si toho vzal???.To by mělo být memento pro ty kteří si myslí že mají vše pod kontrolou.Hovno! V reálu.Alessandro Borghi hraje i podobném filmu Suburra.Obou rolí se zhostil za jedna.Je zajímavé že většino herci kteří nedostávají moc příležitostí jsou opravdu dobří.Já prostě Itálii miluju. ()
Špinavé, svojím spôsobom až depresívne prostredie (chudobné, robotnícke periférie Ostie, rímskeho predmestia); relatívne kľudná atmosféra, kde absolútne nič nepôsobí rušivo; vysoká autentickosť bez zbytočného prikrášľovania či vyumelkovaného hrania na city; takmer až do nosa udierajúca, citeľne prítomná pachuť oných zbesilých, šialených rokov deväťdesiatych - kedy nebolo k dispozícii nič, a zároveň bolo možné všetko; podmanivé herecké výkony (Alessandro Borghi aj Luca Marinelli boli priam fantastickí, pričom prvý menovaný ma svojím značne vyčnievajúcim výkonom nadchol už v Sollimovej Suburre, a teda verím, že s ním ani tentoraz nemám dočinenia naposledy); nuž a v neposlednom rade veľmi sympatický príbeh priateľstva dvoch absolútnych protikladov. Jednou vetou fantastická bodka za kariérou dokumentaristu Claudia Caligariho, ktorý sa tejto tématike venoval podstatnú časť života (aké príznačné, že odišiel len krátko po dokončení strihu tejto snímky). Odporúčam každému, kto má rád daný žáner a vyhovujú mu menšie, nezávislé filmové projekty, ktoré možno nemajú tak ohurujúci rozpočet a nedisponujú všetkými dostupnými vymoženosťami od výmyslu sveta, no obsahovo sú o to dôveryhodnejšie a výsledným dojmom i silnejšie a hodnotnejšie. Jediná jedna vec, ktorú by som vytkol (a kvôli ktorej som sa rozhodol nepridať i poslednú, piatu hviezdičku) je, že sa možno mohli vyvarovať (respektíve vyriešiť nejak lepšie) pomerne rapídnym časovým skokom v príbehu, kde nie úplne vždy bolo presne a dostatočne objasnené, akým spôsobom sa k niektorým i podstatným životným zmenám a zásadným momentom dané postavy dopracovali, aké boli ich motívy atď. Ale inak je to vyložene klenot. 85% ()
Velmi působivý film z římského předměstí. O Italech se vždycky říkalo, že v létě nepracují a v zimě tančí. No, ale kde vzít na takový způsob života prachy? Prodávat drogy je nejsnadnější řešení ovšem dlouhodobě je tento životní styl neudržitelný. Vittoriovi to jednoho dne dojde, se vším sekne, najde si práci, ženu a začne žít obyčejný život. Ne tak jeho největší kamarád z dětství Cesare, který nastartuje smrtící spirálu chybných rozhodnutí, které vedou do pekel. A jak se říká: "Komu není rady, tomu není pomoci" tento film směřuje do : "Kdo chce kam, pomozme mu tam". Naštěstí není film, tak bezvýchodný i když to tak celou dobu vypadá. Na závěr přichází určitá naděje a světýlko v tunelu dalšího života. Za mě 90% ()
Film, ktorý so svojimi scénami pravdepodobne nie je ďaleko od reality. Na druhej strane však nedokáže sám seba prekonať a pre diváka celé to servírovať bez kompromisov. Osobné hodnotenie: 70% (***) ()
Drsné předměstí Říma a partička feťáků a s nimi spojené osudy dalších lidí mně nedokázaly udržet u bedny neklímajícícho, což je dostatečný důkaz nekvality tohohle filmu. ()
Průměrný příběh s poučením. ()
Nebudem zly a filmu dam aspon tie tri hviezdičky aj ked to bolo skôr za dve a pol. ()
Malinko zklamání a pachuť ze snímku,že to šlo určitě lépe tu prostě je.Samozřejmě ústřední duo je paráda,který drží snímek v měru koukatelné,protože ostatní postavičky jsou fakt jen figurky,který tmelí nevydařený scénář a stále se opakující motivy a scény s kadencí rotaníčho kulometu.Vidět po desátý Cesareho jak si bere další dávku bez nějakého aspektu,že jen prostě bere na oko diváka není zrovna terno dne.Stále si člověk říká,že tolik peněz co z toho musí mít a žijou jak vandráci,to mě přímo iritovalo pořád.Sice je tu podsunuté,že Cesaro to dělá kvůli "Ošklivce",přesto nevidím důvod tomu věřit.Snímek má být o přátelství a asi o nějaké hloubkové schíze,že Vittorio prostě nezapomene.Nejhorší je,že film nedrží jak celek.Někdy si doufáte,že keci na pětníku opustíte a jindy zas jdete jen do auta a pustíte si do rypáku další dávku.Nahodilost Vittoria jak jde pro zbraň za neznámou ženou,který nechal zbraň na pláži,je toho bohužel důkezem,že tady se spíše hraje na jinou notu.Snímek má někdy svoje parádní chvíle,ale opět ho kousne za ruku střih či demence.O tom,že Cesare omylem si píchnul injekci na pláži a mluví o aids.Tak snímek pak po celý film o tom nedá ani hlásku,což je diskutabilní a takhle to jde stále s filmem.Na nějaké vystvětlovaní a smysl to nemá.Film jede svoji notu,přihodí občas hrozný zvukový motivy,aby to pak vzal devadesátkovým hitem. ()
Maloměstské ukecané sociální drama o partičce přežívající z drobných krádeží, loupeží, rvaček a podvůdků. Vše doplňují hlavně konzumací drog a dokonce i občasnou prací. Klady: původní znění. ()
Po dlouhé době překvapivě zdařilé italské drama...které má tempo, dobrý příběh a soundtrack. ()
Reklama