Réžia:
Marcel DekanovskýScenár:
Markéta ZinnerováKamera:
Jan MalířHudba:
Petr HapkaHrajú:
Monika Kobrová, Oldřich Vlach, Zuzana Fišárková, Helga Čočková, Pavel Vítek, Libor Hruška, Pavel Pípal, Sylva Sequensová, Jiřina Třebická, Jana Marková, Václav Helšus, Kateřina Seidlová-Hrušková (viac)Obsahy(1)
Vlaky na nádraží odjíždějí, vracejí se - je to svět sám pro sebe i svět otevřený. Také kus světa Mariky, pro kterou nádraží znamená první zaměstnání, několik lidí, kteří k ní začínají patřit - prostě první závažné dotyky se světem a povinnostmi dospělých, seznámení s chlapcem... Marika je dívka, která s láskou bere na sebe i odpovědnost, bez níž se žádný lidský vztah neobejde. Jak velká ta odpovědnost bude, na to musí Marika odpovědět sama. (mibara)
(viac)Recenzie (13)
Velmi rozostřená vzpomínka. Prakticky si pamatuju jenom tolik, že se tam hambatej Pavel Vítek válel v obilí s ňákou blonckou. ()
Pohled do života socialistické průvodčí. 1) Roztěkané modrooké trdlo očividně neví, co by a Markéta Zinnerová tuto skutečnost odívá do slov._____ 2) 23letý Pavel Vítek na vteřinu ukázal svou pěknou postavu v uplých džínách. Jinak ve svém štěku prokázal, že je stejný herec jako zpěvák - samá křeč. ()
S Pavlem Vítkem by Marika ke štěstí nepřišla, ale to asi v tomto filmu nevěděla. Obsazení málo známými tvářemi a několika známými herci v menších rolích nedělalo dobře. Chyběl mi někdo výrazný a to i v hlavní roli. I když, ono se nic moc hrát nedalo. Děj je o tom, že většinou si ženy na šichtě ve vlaku povídají mezi sebou o chlapech a životě. Trochu nuda. I strejda z vlaku byl nějak rychle hodný. Konec mě nepotěšil, protože si jej nechci domýšlet. ()
Vedlejší postavy jsou napsané skvěle a tak je film dosti zajímavý. 80% ()
Takový obyčejný uvěřitelný příběh s hezkou Kobrovou, zajímavý dobovými reáliemi a autenticitou prostředí komplet v exteriérech. Točilo se v Teplicích nad Metují. ()
Tohoto rezisera vubec neznam, ma to takovy nadech ala Chytilova nebo Olmer, coz mam rad. Druha Kalamita to sice neni, ale kouka se an to dobre. Film ze zivota. ()
Moc hezký film, takový nenápadný, ale lidský a příjemný. Život je v něčem jako ty vlaky, co jedou dál a málokdy se vrátí. Život nemá brzdu záchranou. ()
Sonda do ajznboňáckého života za socialismu, proložená životním příběhem lásky mladé průvodčí. Zpočátku to vypadalo na obvyklou televizní šeď, ale postupně se to rozběhlo a mělo i svou vypovídací hodnotu, byť místy to bylo poněkud schematické. ()
"To není táta, to je kluk." Zasnená poetická duša nastupuje do pracovného pomeru na železnici a naráža na prozaickú realitu. Frajer z vojny nepíše, skúsenosti kolegýň žiadnu trvalejšiu romantiku nepotvrdzujú a po ruke je iný nesmelý vojačik so psími očami. Zinnerovej civilný scenár bez vysmiatych happyendov tradične nesklamal. K tomu vlaková atmosféra, ktorú mám rád. Veľmi dobré. ()
Hezká Kobrová a Vítek potěší, jinak celkem obyčejný příběh. Hodnocení: 60 % ()
Krasny film o draze a o zivote, ()
Nebylo to žádné veledílo, Pavel Vítek tragický a s ním i většina ostatních, ale Monika Kobrová docela sympatická a byla i velmi hezká a Oldřich Vlach spolehlivý jako vždy a ten pěkný konec "Každému přeju, aby dojel do stanice do které chce". Takže nakonec si to tři hvězdy zaslouží. ()
Zdařilá exkurze do světa nádražáků na hudbu Petra Hapky. A k tomu psychologicko-poetický příběh nováčka na dráze a jejích láskách. Hezky vykreslené osudy všech průvodčí. Příjemně civilně zahrané, nenásilné. Dialogy krásně organické. No ten Vítek tam byl bohužel výjimka - hrál dost tragicky A když se budete pozorně dívat, uvidíte jeho ochlupení. "Taky se divím, že ho vzali na vojnu. " Jestli jsem dobře slyšela, za Kobrovou mluvila Veronika Žilková. 3*by byly málo, 3*dávám ttiž horším českým filmům. ()
Reklama