Réžia:
René FéretKamera:
Benjamín EchazarretaHudba:
Marie-Jeanne SereroHrajú:
Marie Féret, Marc Barbé, Delphine Chuillot, David Moreau, Clovis Fouin, Lisa Féret, Nicolas Giraud, Dominique Marcas, Salomé Stévenin, Mona HeftreObsahy(1)
Příběh začíná v roce 1763 a sleduje namáhavý život Mozartovy rodiny na cestách kočárem z jednoho královského dvora na druhý, kde šlechta žasne nad zázračným talentem mladého Wolfganga. Ale skvělá zpěvačka, cembalistka, houslistka Nannerl, Wolfgangova o pět let starší sestra, byla jako první známa jako zázračné dítě rodiny. Na začátku filmu ještě pořád vystupuje jako doprovod Wolfganga, i když zastíněna a upozaděna jeho rostoucí slávou. Její otec se podřizuje společenskému zřízení „pro její vlastní dobro“ a zakáže jí pokračovat ve hře na housle a skládání, přičemž důvěrně přisuzuje talent Nannerl svojí ženě. Nannerl popuzují omezení, která jí ukládá její pohlaví a užírá se svými vyhlídkami. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (3)
Recenzie (11)
Zajímavé vyprávění (myslím ten příběh jako takový) .. k tomu nádherná hudba ... a na konci stejný pocit, jako u Amadea ... ()
Evropská filmová tvorba funguje jako vyvážený protipól k hollywoodské produkci. Jelikož si diváci už často navykli na rychlé, akční fláky, takovéhle pomalejší snímky jim nic neřeknou. Proto oceňuji každou snahu dotáhnout do kin něco jiného. Jenže v tomto případě to nebyla zrovna správná volba. Mozartova sestra je únavná, zdlouhavá, bez pointy, bez gradace. Prostě něco, na co bychom radši rychle zapomněli. ()
Zajímavý příběh opomíjené historické postavy. Ovšem filmově nic zvláštního. ()
Takřka všechno špatně. Filmu víceméně chybí jakýkoliv děj, jde spíše o několik vzájemně nesouvisejících událostí, které jsou skládány po sobě bez jakékoli návaznosti. Těch pár chatrných dějových zvratů je zoufale předvídatelných. Pocit dějového vzduchoprázdna je ještě umocňován spoustou pro celek naprosto nedůležitých scén, které tam snad byly jen proto, aby si někdo mohl v bloku odškrtnout, že ve filmu má pár humorných scén (všechny tragické), milostnou scénu (ještě tragičtější) a tak dále. Na konci se mi až příliš vnucovala myšlenka, že celý film vlastně šel od nikud nikam, a to dějově nejzajímavější se odehrálo v textovém epilogu. Film je nefunkční i jakožto sonda do života žen v 18. století, jelikož na to je příliš povrchní a tyto prvky se zde objevují v až otrockém provedení (otec řekne Nannerl: "Nesmíš skládat, protože jsi dívka!" a podobně). Herecké výkony jsou přinejlepším průměrné, ale většinou spíš tragické (hlavně naprosto bezvýrazná Nannerl). Dále je až příliš vidět, že film měl očividně nízký rozpočet, jelikož výprava je na historický film velice slabá (i většina českých filmů má lepší). Dále nechápu, proč musela během takřka celého filmu intenzivně hrát protivná hra na cemballo. Tím myslím momenty, kdy na žádný nástroj nikdo nehrál. Působilo to celkem špatně, jelikož momenty, kdy hrál jeden z představitelů, a kdy hrála hudba jen tak na pozadí, často nebyly nijak hlasitostně odlišené. Proč nakonec dávám jednu hvězdičku? I přes to všechno mě film ve své první polovině nezačal nijak zásadně nudit, a i jsem místy doufal, že by z toho mohlo vylézt něco zajímavého. Bohužel mé naděje byly nevyslyšeny a v druhé půlce jsem jen přemáhal spánek. /15% a 1*/ ()
Film se mi moc líbil. Moje očekávání nebylo velké, ale je to přesně typ filmu, který mám ráda. Je to spíš lyrický film, smutný v tom, že hlavní hrdinka i přes nesporný talent se musí přizpůsobit době a očekávání druhých. Je to film o lásce, hudbě a o tom, že když má člověk důvod, dává mu to sílu tvořit. Moc se mi líbilo komorní podání, scény mezi Nanerl a následníkem působí silně eroticky, ač se zdánlivě nic neděje. Toto umí nejlépe Francouzi. ()
Reklama