Réžia:
Dome KarukoskiScenár:
Pekko PesonenKamera:
Pini HellstedtHudba:
Lance HoganHrajú:
Pamela Tola, Jussi Vatanen, Jasper Pääkkönen, Timo Lavikainen, Konsta Mäkelä, Sinikka Mokkila, Erkki Hetta, Asko Sahlman, Kari Ketonen, Miia Nuutila (viac)Obsahy(1)
Inari (Pamela Tola) dá jedného rána svojmu priateľovi 50 eur, aby jej kúpil digibox. Janne (Jussi Vatanen) však časť peňazí minie a digibox domov neprinesie. Preto dostane podmienku, buď jej ho prinesie do ďalšieho rána, alebo rozchod. A tak na ceste do Rovaniemi musí čeliť mnohým prekážkam, len aby zachránil svoj vzťah. Spoločnosť mu robia dvaja kamaráti - Kappu (Jasper Pääkkönen) a Tapio (Timo Lavikainen), ale stretne sa aj s Inariným expriateľom a Rusmi, ktorí zrazili soba. (ČSFD)
(viac)Recenzie (30)
SUOMI PERKELE!!! Tak zase jednou výlet do Skandinávie, a nutno podotknout, že velice vydařený. Finská rallye městem Rovaniemi v hledání prokletého digiboxu měla neskutečný říz. Vtipné scénky, svižné tempo filmu a poutavý plot mě donutil dát tomuto snímku čtyři hvězdičky. „Po Kraftidiotech, Nesbovkách“ a právě tímto snímkem, hledám marně jediný špatný skandinávský počin. Uděluji 89,4% ()
Dome Karukoski má skutečně talent jako prase. A s každým dalším filmem to jenom potvrzuje. Jsem rád, že jsem to, jak výborným režisérem bude, rozpoznal hned u prvního filmu od něj, který jsem viděl - Domova šedých motýlů. Napapiirin sankarit tentokrát není citlivým dramatem o mladistvých, ale lehce nahořklou komediální road movie. Zde se však označení "hořká komedie" nemusí používat v pejorativním slova smyslu jako u novodobých českých filmů, ale ve smyslu naprosto pozitivním. Tragika s komikou se tady střídá tak hladkým způsobem, že téměř ani nerozeznáte hranice mezi jedním a druhým, Nejlépe je to patrné ve scéně s elektrickým taserem, kde to opravdu bije do očí :). Zmiňovat zimní atmosféru, velmi sympatické herce, příjemnou hudbu nebo několik lakonických a nenápadných, ale o to více potěšujících režisérských vychytávek by bylo nošením sněhu do Finska. Jen tak dál Dome. ()
Škoda. Laponská odysea bola až na pár dobrých scén poriadne suchá, čo ma poriadne sklamalo. Je to len nezaujímavý ohraný námet s minimálnou porciou humoru alebo drámy bez akejkoľvek citovej naviazanosti na postavy pri jeho sledovaní. Tie boli napísané veľmi plytko, nudne zahrané s absenciou čohokoľvek, čo by ich nejak vyzdvihlo. Navyše, s koncom som nebol vôbec spokojný... a nie tak, že by som bol spokojný s tým, ako som nespokojný, keď film skončí nešťastne... bol som nespokojne nespokojný s tým akože "koncom", ktorý mi pripadal len ako trápna zlátanina všetkého možného, len nie zmysluplného. Ale napriek tomu si myslím, že ako večerná odreagovačka môže poslúžiť dobre. Okrem fajnovej kamery a krásnych záberov fínskej prírody však ale ozaj nie je od Napapiirin sankarit príliš čo čakať. 50% ()
Povedená finská komedie z Laponska (úplně správný překlad Napapiirin sankarit je jinak Hrdinové polárního kruhu - alespoň trochu si z té finštiny pomatuji :-), které jsem měl tu čest možnost v zimě navštívit a je to opravdu nádhera. I ty mraky klesající až k -40, které jsem zažil člověka neotráví, když se tam pohybuje a polární záře mu svítí nad hlavou. Režisér Karukoski se už u mne vyznamenal filmem Tummien Perhosten Koti a tohle je sice úplně jiný žánr, ale i tak sympatický počin. ()
„S holkami je to jako s tramvajemi, jedna odjede a za chvíli přijede další.“ Noční roadtrip tří kamarádů sledující jediný cíl, zakoupení set-top-boxu. V sázce je opravdu hodně, v případě nezdaru hrozí krach vztahu jednoho z nich a jeho přítelkyně. Podaří se jim 2 x 200 km zasněženými finskými pláněmi zvládnout včas? Režisér Done Karukoski namíchal kvalitní hořko-sladkou podívanou. Navenek se snaží nedat nic najevo, ale uvnitř postav skandinávských dramat to doslova vře emocemi. A teď si zkuste tento citový minimalismus dosadit do žánru komedie a zároveň ponechat i onu typickou, ponurou severskou atmosféru. O tom přesně je Laponská odysea, takže si oblékněte svetry se sobem a určitě na to mrkněte. ()
Reklama