Réžia:
Samantha LangScenár:
Gérard BrachKamera:
Benoît DelhommeHudba:
Gabriel YaredHrajú:
Leelee Sobieski, James Hong, Jean-Paul Roussillon, Jalil Lespert, Liliane Rovère, Esse Lawson, Jany Gastaldi, Liliane Montevecchi, Rémy RoubakhaObsahy(1)
Príchod mladej krásnej herečky do obytného domu ostaví život jeho obyvateľov na hlavu. Nešťastné dievča trpí patologickou žiarlivosťou voči svojej profesionálnej i ľúbostnej rivalke. Objavovať chuť do života motivovanú pozitívnymi hodnotami jej pomôže až rezervovaný starý Číňan z vedľajšieho bytu. Stáva sa pre ňu všestrannou oporou a ona pre neho zase zmyslom života. Je to citlivý príbeh o neobyčajnom vzťahu dvoch osamelých duší. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (14)
Já lituji, ale poněkud jsem se tady ztrácela. Buď měli připsat, že je to film nejen dramatický, ale i psychologický, popřípadě poetický, experimentální a klidně i mysteriózní, protože o reálnosti v tomto případě silně pochybuji. Jako divadelní hra by to zřejmě na mě působilo jiným dojmem, protože celé to komorní podání tak vyznělo. Leelee na mě přesně tak působila. Moc herecky a když půjdu do negace, tak až příliš unylým dojmem. Na druhou stranu byla radost sledovat charismatického Jamese Honga. Ale já nejsem žádný filmový znalec, mě Samantha zkrátka Idolem moc nenadchla. ()
Pěkně snímaná romantická komedie (v dobrém slova smyslu) se v poslední třetině filmu láme do velice zajímavých poloh a dospívá k několika filmově i myšlenkově velmi silných okamžiků. Závěr je znovu trochu odlehčen. Nebýt nevhodně užité hudby, mohlo to být mnohem lepší - ale to bych mohl napsat u každého jeden a půltého filmu. A tož... faň to bylo. ()
Když jsem Leelee viděl ve všech těch vedlejších rolích, věděl jsem, že jednou si zahraje nějakou takovouhle. Ano, mohl to být výraznější a průbojnější film, ale obě hlavní postavy se s ním popravy se ctí. Konec je trochu nevýrazný (ale prostě ze života) a Castellac rozpačitý (chvíli hrozně baví, chvíli je přehnaně teatrální) ale film přesto má své kouzlo. 3.5* ()
Som celkom rád, že som si pozrel tento film. Postavy boli pomerne štylizované, ale keď to poslúžilo k lepšiemu prenosu posolstva k divákovi, tak nemám námietok. Film ubiehal v pomalom tempe a predsa nenudil, bol prakticky bez záveru a nebol to dôvod k rozčúleniu. Bol to taký závan niečoho zvláštneho. Nemyslím, že by som si naň spomenul o pol roka. Ale dnes sa mi oplatilo ho vidieť. ()
Na jedné straně portrét zhýralé umělecké duše, která prahne po úspěchu a uznání, na straně druhé upřímná a čistá laskavost (bez jakýchkoli postranních úmyslů) muže na samotném sklonku života, jehož vzdálený původ je zvláštním kořením vztahu mezi oběma ústředními postavami. Intimní, citlivý a krásný film, zrežírovaný nejlepším možným civilním způsobem. ()
Reklama