Réžia:
Oliver UssingScenár:
Søren Grinderslev HansenKamera:
Charlotte Bruus ChristensenHudba:
Troels AbrahamsenHrajú:
Kim Bodnia, Dar Salim, Coco Hjardemaal, Martin Strange-Hansen, Rikke Louise Andersson, Thomas Levin, Signe Mannov, Rasmus Lind Rubin, Per Scheel-Krüger (viac)Obsahy(1)
Alf a Toke sú spolužiaci, ktorí žijú trošku inak ako ostatní. Alf tancuje balet - Toke je obézny, posadnutý hmyzom a svojim králikom. Preto sa stávajú terčom šikany silnejšieho Mathiasa a jeho bandy. Rozhodnú sa spojiť svoje sily a vrátiť im to aj s úrokmi. Inšpiráciu nájdu v Niccolovi, komiksovej postave, ktorá všetko stratila, avšak našla v sebe odvahu a chuť pomstiť sa. Žiaľ, nie vždy končí všetko tak dobre, ako v komikse (alebo žeby predsa?). Navyše sa do ich kamarátstva zamieša spolužiačka Tilde a Alf musí odolávať svojmu čoraz sebavedomejšiemu "komplicovi". (ricci.s)
(viac)Recenzie (29)
Drsný film o šikaně z Dánska, který není pro slabší povahy. Je to velmi dobrý film o 2 outsiderech, kteří jsou fyzicky šikanováni svými spolužáky a řeknou si, že je na čase s tím něco dělat a tak začnou vymýšlet různé varianty jak se pomstít. Silný příběh, který má dobré tempo, fajn postavy, někomu se přitomná fyzická šikana může zdá být až přehnaně drsná, ale v Dánsku člověk nikdy neví. Překvapí i hodně nečekaný konec. Kdo rád tyhle citlivé témata, tak bez váhání jdětě do toho. Příběh****, Akce>Ne, Humor>Ne, Násilí***, Zábavnost****, Hudba***, Vizuál***, Atmosféra****, Napětí***. 7.5/10. ()
Snímku Můj nejlepší přítel nelze vytknout jen několik věcí. Tou hlavní, pro snímek nejvíce určující, je pohled na šikanu jako takovou. Zajímavý psychologický nástin mysli šikanovaných a jejich pohled na své trýznitele. Směr, kterým se snímek vydává, je v kinematografii, řekl bych, ojedinělý a není vůbec na škodu, že se dá odhadnout někde v polovině filmu. Divák si díky tomu začne více všímat změnám v chování hlavních postav, zejména v postupné změně vztahu mezi jimi samotnými. Postupná gradace je poměrně pomalá a poklidná, závěr samotný je pak ovšem diametrálně odlišný a i přes svou očekávanost poměrně drsný a šokující. Věcí, která nejvíce spojuje Mého nejlepšího přítele s ostatními stejně zaměřenými snímky je zejména téměř nulový vliv (a důležitost) dospělých postav. Jedná se o jakousi projekci dětských světů, kde se jen málokdy objeví někdo, kdo by mohl situaci vyřešit. Dospělí spíše připomínají figurky, které problémy přehlížejí, aby je nemuseli řešit. ___ Na druhou stranu snímek po celou dobu vypadá jako film určený proti prevenci šikany, jehož účelem je promítání v hodinách občanské výchovy. Veškeré charaktery jsou velice snadno čitelné a jejich vývoj jasně předvídatelný. Varovný prst téměř u každé scény (i tohle je děti špatné, mstou se nic nevyřeší) se ukazuje jako poměrně otravný a zbytečný. Nicméně možná nakonec díky tomu závěr působí tak znepokojivě jak působí… ()
Někdy je v člověku tolik zloby, že ho zkrátka ovládne. Po všech těch strastech, které si zažil, je otázkou, zda-li mu jeho na první pohled špatné rozhodnutí, jak se s tím vypořádá, mít za zlé či ne. Šikana byla a bude.. Je jen na okolí a obětech, jak se k ní postaví. Tento film ukazuje oba typy obětí šikany - ti, kteří odpouštějí a ty, kteří možná odpouštějí, ale nezapomínají.. Stačí jen nezavírat oči před problémy. ()
Tak zase pro změnu další severský film o šikaně mezi spolužáky, který se ale nečekaně obrátí a zvrhne v něco v co by se zvrhnout nemělo. Film o šikaně trochu jinak...jak už to u severu bývá, opět rozuzlení, které není uplně typické, např. pro americké filmy. Za což teda pěkně děkuju, sice slabších 5 hvězd, ale já se bavil. ()
V porovnání s vynikajícím "Play" je toto pojednání o šikaně za vlasy přitažená nerealistická fantazie, která především vůbec neotvírá samotné centrální téma. Namísto toho se spokojí s fantaskní premisou o tom, jak násilí vede jen k dalšímu násilí a dětem absurdně podsouvá dospělácký pohled, když na konci cesty obou hrdinů profiluje jako dětinskou umanutost mocí v chlapeckém kolektivu a protilehlou dospělost s utvořením heterosexuálního páru. Premisa s inspirací v komiksech je nicméně podnětná, neboť jasně ukazuje, že povrchní soudy o primární škodlivosti a návodnosti násilí v médiích pouze vycházejí z vytržení sekvencí z kontextu, který ovšem prvky prezentuje ve zcela opačném světle. Možná také motivem inspirace v komiksu, která se odhalí jako naopak sebereflexivní kritika násilí se film ukazuje jako dílo spíš pro dospělé publikum, které chce vidět vítězství rozumu nad sílou, než pro děti. ()
Reklama