Kamera:
Majuko FurumotoHudba:
Kótaró NakagawaHrajú:
Takuja Eguči, Aoi Júki, Mijuki Sawaširo, Akeno Watanabe, Akihiko Išizumi, Ajako Kawasumi, Džunko Noda, Hóko Kuwašima, Júdži Ueda, Kendži Nodžima, Miki Itó (viac)Epizódy(24)
-
Kuroi Shinigami wa Kin'iro no Yōsei wo Mitsukeru (E01)
-
Shisha no Tamashii ga Nampasen wo Oshiageru (E02)
-
Nousagi-tachi wa Asahi no Shita de Yakusoku wo Kawasu (E03)
-
Konjiki no Ito wa Tsuka no Ma wo Kirisaku (E04)
-
Haisōko ni wa Nazo no Yūrei ga Iru (E05)
-
Haiiro no Ōkami wa Dōhō wo Yobi Yoseru (E06)
-
Geshi-sai ni Shintaku wa Kudasareru (E07)
-
Kako no Ōkoku ni Tōboe ga Kodama Suru (E08)
-
Hito-kui Depāto ni Aobara wa Saku (E09)
-
Kazehiki wa Ganko na Yūjin no Yume wo Miru (E10)
-
Sono Doriru wa Yūben ni ai wo Kataru (E11)
-
Natsu no Gogo ni Semi no Koe wo Kiku (E12)
-
Gusha wa Onore no Daiben-sha wo Shimei Suru (E13)
-
Ijiwaru Furiru wa Hekokiimori wo Kyūdan Suru (E14)
-
Nihiki no Kaibutsu wa Kokoro wo Kayowaseru (E15)
-
Rakka Saseru Maria wa Hae no Atama wo Motsu (E16)
-
Rasen no Meikyū ni Sono Hako wa Nemuru (E17)
-
Shikkoku no Ressha wa Ikutsu ka no Uso wo Hakobu (E18)
-
Barairo no Jinsei wa Shinsetsu ni Uzumoreru (E19)
-
Fantomu no Yūrei ni Michibika Reru (E20)
-
Sēya no Kane wa Toki wo Oitateru (E21)
-
Kurisumasu Kyaroru wa Madobe no Saiwai wo Kazaru (E22)
-
Haizome no Chesu ni Chekkumeito wo Tsugeru (E23)
-
Shinigami no Katagoshi ni Eien wo Miru (E24)
Obsahy(2)
Píše sa rok 1924 a dej nás zavedie do malej vymyslenej európskej krajiny Sauville, ktorá sa nachádza v blízkosti Álp. Príbeh sa zameriava na chlapca menom Kazuya Kujo. Ako výmenný študent prichádza do Saint Marguerite Academy, kde to žije mestskými legendami a hororovými príbehmi. Stretáva Victorique, krásne a bystré dievča, ktoré však nikdy nechodí na vyučovacie hodiny a čas radšej trávi čítaním mnohých kníh v knižnici. Victorique vďaka svojej majstrovskej logike rieši v spoločnosti Kazuya miestne záhady, s ktorými si nevedel dať nikto iný rady. (Trip)
(viac)Recenzie (15)
Ono pomineme-li vláčný děj a pramálo zvratů hlavní dějové linie, což ne pro každého diváka musí být známkou mínusovou, zbyde nám pořád, co zde obdivovat. Za mě teda obdiv vůči samotné Victorice, překrásné viktoriánské lolitce s úžasnou schopností spojit střípky detailů do usvědčujícího závěru. Tak trochu arogantní panenka, která vás taky donutí namáhat hlavinku. Kazuyu s jeho "donebevolající troufám-si-tvrdit-že nablblostí" bych sice shodila z těch nádherných schodů knihovny ve věži, ale jako služebník-poskok by asi fungoval dobře. ()
Gosick má jeden veliký klad, jež je ale také jeho největším záporem. A tím je gradace příběhu, který se rozjíždí v pomalých kolejích epizodických detektivních případů, které na sebe začnou až v druhé polovině postupně navazovat, nabírat na hloubce a zajímavosti, na čemž se také nemalou měrou podílí mnoho nových a pro hlavní linku důležitých postav. Zkráceně řečeno, zhruba 12 dílů má divák pocit, že nesleduje nic jiného, než průměrnou detektivku v hezkém grafickém kabátku a sympatickými postavami, ale skutečné trumfy seriál vytahuje až v pozdější fázi, což rozhodně nemusí každý skousnout. Těm trpělivějším se ale Gosick odvděčí skvělou druhou polovinou a zakončením, jež se u mne osobně vyšplhalo mezi samotnou špičku současné seriálové tvorby. ()
Když se anime inspirují evropskou kulturou a zabývá se dějinami našeho kontinentu, automaticky to zachytí zájem rekreačního historika jako jsem já. To nemluvím ani o typicky sherlockovském námětu, kde hlavní dámská postava se snaží být jeho japonskou loli-kopií s podobným panovačným chováním, extravagancí, s neodmystlitelnými ikonickými předměty a aspekty viktoriánské doby. Jenže úvod zvoře jakékoliv iluze o chytré detektivce tak, že máte dojem o neskrývaném výsměchu ze strany autorů. První případy svou banalitou shazují jakoukoliv snahu diváka se aspoň trochu zamyslet; hádanky by nedaly zabrat ani pomocným lakýrníkům a tak se zoufale snažíte najít důvod, proč byste měli pokračovat dál v sledování. Mladá Victorica Holmesová je totiž vypočítavý fracek s napoleonským komplexem, její nepřirozeně poddajný a otrocký Kujo Watsonů má místo mozku rádio o pásce "Victoricaaaa! Victoricaaaaaa!" a inspektor Grevil je tam vlastně jen proto, aby udržoval výtah do věže v nějaké permanenci. A víte, co je na tom to nejhorší? Uživatel daggos to popsal naprosto trefně ve svém komentáři - máte chuť to dropnout, což by byla velká škoda. Gosick je jak dieselový motor: Ospalý start, který od poloviny začně nabírat na tempu, který ani na minutu nezpomalí. Děj na sebe nabálí nové záhady, splete osudy dalších postav, začně hrát inteligentní (mno, upřímně, sem tam i vyčuranou, protože naopak se z ničeho nic některé případy nedají z pohledu diváka vyřešit) hru ve stylu Baccana! a najednou je o pozornost postaráno. Kostičky začínají zapadat, Victorica přepne na lidský mód, Kuyo přestane být takovou bačkorou, hrr, hrr, epičnost támhle, romance tady, drama v celé své kráse kolem nás a nelze po záverečných titulkách říct nic jiného, že takhle mocný a přitom krásný finiš je jednoduše spektakulární. A najednou se tomu těžko něco vytýká.. ()
To je zase nesourodá směska. Vezmu jako SonGokussj, ale stručněji. Kazuya Kujo = Watson, Grevil de Blois = Lestrade, Victoria be Blois = Holmes. Bohužel má kolega pravdu v tom, že podoba je jen přibližná a zásadní rozdíl spočívá ve snížení věku i inteligenčního kvocientu oproti originálům. Seriál se ke svým vzorům hlásí - přijde mi, že spíše výsměšně k diváku než hrdě. Victoriina dýmka neříká, že jde o neřestnou dívku, která už v deseti letech kouří jak fabrika, označuje její geniální detektývnost. Ani Grevilův účes nám nic neříká o příslušnosti k Leningrad Cowboys, odráží jeho sebestřednou nablblost. Victoria se nudí, protože se nudil Holmes, Victoria dělá leckteré věci, protože je dělal Holmes. Víte, ona se výstřednost od geniálního detektiva čeká... Celý seriál se odehrává v době blízké té Holmesově, která je poněkud anachronicky stylizována do retroviktoriánského looku. Crystal Palace nad knihovnou, secesní skla a "Muchovy" plakáty v openingu, všechno se to nějak atraktivně motá kolem lámání staletí. Ale co se to vlastně děje v té fiktivní zemi na pomezí Francie a Itálie? Řeší se detektivní případy. Mno, řeší. Někdy máte pocit, že dedukce byla ukradena. Jindy si říkáte: "Proč se tváří, jaký je ta Viktorka génius, dyť já na to přišel taky." Nechybí myšlenky: "Podezřelé, tisíce vysvětlení se nabízí a ona vybrala to správné. To se dedukuje, když scénárista ví, jak to bylo!" A konečně se vám stane, že budete řvát: "Parchanti, tohle jste neřekli, neukázali a ona to věděla. Pátera Knoxe na vás!" A to by se v detektývkách, které sázejí na sílu dedukce, Poirotovskou šedou kůru mozkovou, stávat nemělo. Viděny díly 1-7. Slabé ***. ()
Pozrime sa najprv na jednotlivé zaujímavé postavy. Čierny smrtonoš Japonec v podstate submisívny chlapík, ale keď ide do tuhého bojovník. Kujou trpí rodinnou menejcennosťou, lebo je tretí syn vojaka. Ďalšia postava je cukríky požierajúca milá, živá bábika, ktorá aj býva v domčeku pre bábiky, krásne sa oblieka a má krásne dlhé vlasy. Nakoniec spomeniem inšpektora s veľa gelom vo vlasoch čo má vlasy do vrtuľky. Zlo tiež nikdy nespí a má skoro stále navrch. Pre mňa všetky postavy boli dostatočne zaujímavé a ich rôzne vlastnosti pomáhali príbehu, aby lepšie rástol a skvalitnili ho. Postavy v príbehu reagujú logicky a správajú sa od začiatku až ku koncu rovnako. Gosick a jeho temné strašidelné príbehy. Príbehy sú ale po vyriešení oveľa menej strašidelné. Kúsky záhad postupne do seba zapadajú ako črepiny z rozbitej vázy. Prvé diely nedosahujú takú kvalitu ako ku koncu gradujúce anime. V prvých dieloch sa postavy dokonca chovajú tak, ako keby mali medzi sebou už vybudované kvalitné priateľské či milostné vzťahy čo pokladám za miernu chybu. Príbeh stále viac graduje a stále viac sa týka hlavných hrdinov. Záhady sú v podstate len prípravou pre hlavnú záhadu okolo Victorique. Nemôžem nespomenúť, že už len to ako hovorili jej meno Victorique sa mi páčilo (to je taká drobnosť). V pozadí sú aj politické záležitosti tohoto malého štátu. Nikdy vlastne nevieme ako a čo stane vo svete, môžeme len hádať to nám vlastne Gosick pekne vysvetľuje. Mám rád premyslené veci a Gosick sa o to kvalitne pokúsil. Vyzdvihnem ešte pekný melodický ending. Vyzdvihnutie Gosicku číslo dva je veľmi pekný až krásny koniec (nepovedal som, že či šťastný, alebo nie). Začalo to nevinne a vygradovalo v niečo čo stojí za to. (Hodnotenie 4,5) ()
Galéria (76)
Fotka © AT-X
![Gosick - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/332/164332065_dd3945.jpg)
Zaujímavosti (1)
- Seriál má i špeciálnu epizódu s názvom "Gosick Recap". (Carol Pifková)
Reklama