Réžia:
Phyllida LloydScenár:
Abi MorganKamera:
Elliot DavisHudba:
Thomas NewmanHrajú:
Meryl Streep, Jim Broadbent, Alexandra Roach, Anthony Head, Richard E. Grant, Olivia Colman, Roger Allam, Julian Wadham, Harry Lloyd, Nicholas Farrell (viac)Obsahy(2)
Čo všetko je potrebné obetovať pre úspech? Biografický príbeh mimoriadnej a všestrannej ženy, ktorá dokázala, že vysoká politika nie je len výsadou mužov. Margaret Thatcherová sa ako prvá žena stala premiérkou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a severného Írska. Pre tvrdý a nekompromisný prístup k práci aj k osobnému životu dostala prezývku Železná lady. Bývalá predsedníčka britskej vlády bilancuje svoj život, spomína na svoju mladosť, na manžela, na to, akú cenu musela zaplatiť za svoje úspechy v politike, za neústupnosť a rozhodnosť, za vplyv a moc. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (710)
Pomerne dobre zvládnutý „prehľadový“ film o živote M. Thatcherovej v podaní celovečerného koncertu M. Streep. Obrázky a snímky z danej doby boli dobrou voľbou. Meryl je úžasná, ako vždy. Zaslúžená nominácia a zisk zlatej sošky! Osobné hodnotenie: 72% (***) ()
Mamma Mia! Strašně záživný a strhující snímek! Tedy v případě, že rádi sledujete senilní britské důchodkyně, jak roztřesenýma rukama snídají vajíčka natrvrdo a blábolí se svým mrtvým manželem. Tahle Metla, metla Labouristů a noční můra všech Falbrů, by si určitě zasloužila nějaký dobrý film a ne chaotické, povrchní a zmatené Babí léto, u kterého jsem neustále očekával, kdy se objeví Zindulka s Brodským a zanotují si s jako vždy vynikající Meryl ve frontě na neadekvátně daňově zatížené, předražené mlíko "Money money money". Tohle by byl průser i kdyby hrál Margarittu Dustin Hofmann. Být teď paní Thatcherovou, z posledních sil vezmu chodítko, doplazím se k Lloydové na čaj a mezi upjatou, konzervativní konverzací ji umlátím francouzskýma holema. Na druhé straně ovšem něco tu Syphillidu aspoň na chvíli zabavilo a udrželo ji od do nebe volajícího ztrapňování charakterních herců a parodování ABBY. ()
Oscar 2 : Herečka HR - Meryl Streep, Masky ()
Pozitiva: Meryl Streep a její maskérský tým (stejně uvěřitelná jako pisklavá fúrie v sedmdesátých letech i jako shrbená stařenka o téměř čtytřicet let později), Jim Broadbent a on sám, a mladá alter ega titulní hrdinky a jejího manžela... a to je všechno. Jsem schopen pochopit, že Phyllida Lloyd neměla v úmyslu točit historickou biografii, ale spíš portrét baronky Thatcherové jako ženy, který měl stavět do kontrastu její velikost na vrcholu slávy, a nepříliš veselý podzim jejího života - o jehož podobu se z velké části zasloužila svým chováním a rozhodnutími sama. Bohužel vše je podáno velmi povrchně. Pár vět proslovu jejího otce, jemuž mladá Margaret zbožně naslouchá, nemůže dost dobře fungovat jako vysvětlení, proč byla hlavní hrdinka právě takovou ženou a političkou, jakou byla. Nemluvě o tom, že o dějinách britské politiky se z Železné Lady taky dozvíte velké kulové krom toho, že nějak někdy stávkovali popeláři a horníci a v podstatě všichni, že ve Velké Británii operovala IRA, a že byla válka o Falklandy. Toť vše. To, že úvodní scéna s nákupem mléka je vlastně vtip, nemáte šanci pochopit z žádného místa filmu. Objevují se pořád nějaké politicky činné postavy, jejichž jména většinou ani nezazní, i když jde zjevně o důležité lidi (míněno důležité pro děj). Vztah Thatcherové s jejími dětmi je načrtnut (respektive rozčrtnut do celého filmu) jen tak, že mladá Thatcherová zanechala své děti napospas ani nevíme čemu (byl její muž v domácnosti? měla chůvu? poslala je do internátní školy?), aby se od ní následně po čtyřiceti letech dcera nechala chladně úkolovat a mohla za ni žehlit její senilní úlety, a syn se někdy během těch let odstěhoval do Jihoafrické Republiky (možná hned v osmnácti, možná ve čtyřiceti, možná to byl špión nebo možná pekař... who knows?). Celý tento film je zkrátka a dobře úplně špatně uchopený, v důsledku čehož nemá šanci zaujmout. Nebo asi přesněji řečeno zaujmout dokáže, protože divák pořád čeká... ale jaksi se ničeho kloudného nedočká, což ho spolehlivě odrazuje od jakékoliv byť i jen částečné reprízy. Zapomnění je pro takhle promrhaný potenciál ještě zoufale mírný trest. 50% ()
Margaret Thatcher jako schopnou političku velmi uznávám, zvlášť v porovnání s nekterými těmi dnešními nerozhodnými chcípaky, ale že bych byl z "jejího" filmu nějak dvakrát odvázanej, to teda nejsem. Meryl Streep odvádí vynikající herecký výkon, ale to je zároveň to jediné, co na filmu opravdu stojí za pozornost. Zbytek je jen takový příjemný průměr, který se snaží bojovat na více frontách, ale na žádné nakonec nedosáhne přesvědčivého vítězství. ()
Film doplácí na špatně zvolený způsob vyprávění, kdy se prolínaj Margeretiny fantasmagorie s realitou minulosti. Musím se přiznat, že zejména ze začátku jsem nevěděl, která bije. Nešlo to odvyprávět klasickým životopisným způsobem ? Margaret se narodila v týhkle a v týhle prdeli, tady se poprvé pochcala, tady si poprvé zašukala, zde při takové a takové příležitosti se u ní poprvé začal projevovat zájem o politiku o věci veřejné a větší část filmu věnovat podstatě, tedy proč vlastně Margaret byla Železná lady. Ve filmu je v podstatě jen jeden dramaticky gradovaný provek a to bitva o Faklandy a přitom Margaret byla u moci v období, kdy v domácí i globální politice byl pěknej šrumec. O co mě jde ? Proboha proč se víc film nesoustředil na tyhle věci, na názory, na jednání, na prosazování svých myšlenek při jednáních, vždyť těch zásadních muselamít Margaret za svou kariéru tisíce. Nechci aby si to zdejší dámy vyložily osobně, není to nic proti ženám filmařkám, ale tohle je první případ, kdy si myslím že ženskej prvek na režisérské židli filmu ublížil na ději a na dramatu. Řešit, perly, klobouky, klást důraz na mužské prostředí, fantasmagorie s mrtvým manželem jako berlička k celkovému filmu o Margaret, na to mrdám, když se film jmenuje Železná lady, očekával jsem strahující a gradující drama o politický kariéře jedné z nejvýznamějších političek předminulé dékady a ne čaj o paté. K výkonu Meryl Streep mám už dvacet stále stejný slovo - vynikající. Ta ženská dělá čest úmění zvané herectví a jen jí může film děkovat za mé tři hěvzdy. ()
Bylo by to určitě za víc hvězdiček, kdyby... Kdyby byl tento životopis natočen jinak. Kdyby byly více rozvinuty pohnutky Margaretiny neústupnosti. Kdyby byly výrazné momenty její vlády více důrazně popsány na úkor senilního blábolení se zesnulým mužem. Kdyby Margaret Thatcherová obecně vzato nebyla tak rozporuplná osobnost. Kdyby se mi během celé druhé poloviny filmu nechtělo tak ukrutně spát... Dobrou noc. ()
Zbytečný a velice hloupý film (napsat levičácká propaganda se nesluší, jako kritika je to plytké asi jako článek v Blesku). ()
Britská režisérka Phyllida Lloydová po svém úděsném debutu Mamma Mia! přichází se svým druhým filmem a tentokráte už v něm zpracovává ryze britské téma - biografii ,,Železné lady" Margaret Thatcherové. V předešlém faktu už je však první háček, neboť biografickým je film jen z části, z té další jde o psychologickou studii stářím a halucinacemi trápeného seniora, kterým je shodou okolností právě někdejší britskou premiérkou. To by samo o sobě nebylo na závadu, kdyby tato skutečnost měla nějakou hlubokou výpovědní hodnotu, ale spojení Železná lady - bezbranný starý nemocný člověk mi příliš nefunguje. Jistě, chápu ten primárně se nabízející paradox a pokušení zobrazit kontroverzní političku a vůdkyni coby chvějící se stařenku, ukázat, že Železná lady nebyla v jistých momentech života zase až tak železná, ale přijde mi to laciné a tak trochu škoda. Asi bych také nejásal nad tvůrčím konceptem, který by mi coby divákovi ukázal Ronalda Reagana, souputníka baronky Thatcherové, v biografii coby dementního staříka postiženého Alzheimerovou nemocí, i když je tato nemoc nesporným a neopominutelným životopisným faktem, Reagana bych ale jako divák chtěl viděl rastrem politiky, ne rastrem jeho jistě hrozné nemoci. Žensky empatický přístup paní režisérky zřejmě zabil politický rozměr, možná také ten fakt, že Margaret Thatcherová byla političkou vysoce kontroverzní a tvůrci nechtěli její politickou dráhu interpretovat jednostranně, proto použili k jejímu vykreslení metodu ,,kočkopsa" (jak by řekl nejmenovaný český barončin epigon), ani černá, ani bílá, ani hodná, ani zlá, prostě naše paní premiérka. Velikost britského impéria, jako třeba v úchvatné loňské Králově řeči, oslavena rozhodně není. Co je však nesporným faktem, to je úžasný a strhující herecký výkon Meryl Streepové, jestli za tuhle roli nedostane letos Oskara, tak už vážně nevím... PS: (připsáno 27.2.2012) Takže, Meryl, gratuluji, získala jsi ho zcela po zásluze... ()
,,KAŽDÝ ČLOVĚK BY SE MĚL UMĚT POSTAVIT NA VLASTNÍ NOHY. A POKUD SE VĚCI NEPOVEDOU TAK, JAK BY MĚLY, LIDÉ BY MĚLI PŘESTAT KŇUČET, MĚLI BY SE VZCHOPIT A O NĚCO SE POKUSIT. A NAUČIT SE VĚCI V ŽIVOTĚ ZMĚNIT“..... /// Víte co? Přesně takhle nějak si tu bábu pamatuju! (z večírků? Hovno! Ze zpráv, když byla na straně imperialistů...) Vůdkyně, která by mohla bejt inspirací pro ženy na celým světě a jejíž plamenná vystoupení si tu můžeme připomenout. Jen mám trochu problém se zvolenou formou. Přeci jen jsem čekal víc z politickýho života ,,těch“ let, než starou, nemocnou – byť energickou dámu. Iron Lady je samozřejmě politickej film. Možná víc než J.Edgar (a rozhodně víc než W.). Možná jen není co vyprávět. Příznivci Konzervativní strany i ti M.Streep si však přijdou na svý. Zbytečnej film? Těžký rozhodnutí... je třeba si uvědomit, co na tý bábě chcete vidět! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nabízej mi bydlení v Londýně na ,,Downing Street 10“. 2.) Zjistím od kuď Mirek Kalousků bere ty svoje ,,spořící“ hlášky. (Vítek Bárta chodí jinam...). 3.) Thx za titule ,,ni.na29“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Ani dokonalé masky a dokonalá Meryl prostě nestačí. ()
Slušný filmový hold konzervativní Železné lady, výborná Meryl Streep, ale asi šlo z námětu dostat víc napětí a zvratů. ()
Nemám nic proti většímu zastoupení žen v politice, zejména kvůli jejich ženskému pohledu, kterým dokáží problémy některých oblastí života analyzovat mnohem lépe než muži. Nicméně Margaret pro mne nebyla ženou. Měla totiž pod kostýmem větší koule, než většina mužských politiků a její nekompromisně asociální politika se nikdy neshodovala s mým pohledem na svět. Samozřejmě nepopírám, že byla výraznou světovou politickou osobností, ale zároveň škodolibě konstatuji, že z mého úhlu pohledu si podobně mizerný životopisný film rozhodně zasloužila. ()
Phyllida Lloydová je oficiálně největší rutinérkou a fušerkou loňské sezóny. Může mě jen mrzet, že tím pohřbila nadějný film. Scénář skýtal halucinogenní jízdu, dostali jsme sterilní pařez. ()
Margaret Thatcher - Iron Lady, Odborové koště. Asi každý ví, že to neznamenalo oblibu v domácím žehlení a uklízení.. Zvolený koncept vyprávění lze pochopit (konfrontovat nyní silně korodující železo s tím, jak kdysi bylo skálopevné), nicméně forma jak je tomu činěno je krajně nešťastná. Ať už těžkopádně naroubované asociace, snaha o korektnost měnící se v mdlost, či absence momentů o síle falklandské desetiminutovky. Když tak nad tím přemýšlím, ona asi byla nejsilnější ta úvodní scéna s nákupem mléka, která defilovala pomíjivost - jak lidskou, tak politického odkazu konzervativní baronky. Jinak v rámci životní vyváženosti doporučuji zhlédnout spolu s Brassed Off od Marka Hermana.. ()
Život Margaret Thatcher smrsknutý do několika líbivých hesel a zredukovaný na materiál pro konzumenty Blesku pro ženy. Streep sice RULES (Britain), scénář je ale esence povrchnosti. 60% ()
Obyčejný film o neobyčejném člověku. Kdekdo by čekal větší pohled do života této "Železné lady". Já měl však pocit, že nahlížím do domova důchodců, kde si jedna nadopovaná babka myslí, že je premiérka Velké Británie. ()
Velmi přesvědčivý výkon Meryl a Jima, výtečné politické glosy a přístupu samotné Margaret sráží poněkud zvolená forma vyprávění. Škoda, výkony i námět je moc dobrý. ()
Skutečnost, že portrét velké osobnosti britské demokratické pravice je podán mimořádně nekonvenčním způsobem a že oproti všem očekáváním v reflexi tvůrčího štábu ustupuje politická dráha úvahám stárnoucí osmdesátnice a jejím vnitřním bojům, které přerůstají až do obecných úvah o smysluplnosti feminismu a schopnosti žen propojit mateřství a veřejnou činnost do jednoho vyváženého celku, zdá se, překvapila většinu diváků. Druhý fakt, totiž snaha o podání lidsky chápavého, ale v žádném případě lichotícího či se dokonce podbízejícího portrétu, který zápasí - nutno dodat že s mimořádným úspěchem - o zachycení živého člověka, zaniká v té již zmíněné očekáváníplné divácké odezvě ještě více. Sociální typ britské střední třídy, významná úloha silného otce, vlastenectví a touha prospět upadající vlasti, doživotní zakotvení v historicky překonané "splendid isolation", svár emancipační mise a touhy dostát požadavkům patriarchálně artikulovaného mateřství i hospodyňství, provázené silnou osobností a bystrým, až nežensky chladně zvažujícím mozkem, jsou půdorysem, z něhož vyrůstá portrét pozoruhodné anglické ženy, která si hlavní rysy své autoritativní osobnosti, jinak bezbřeze oddané hodnotám nejstarší planetární demokracie, uchovává i na konci své životní cesty. Úloha manžela, odsouzeného hrát doživotně ve vztahu druhé housle, prolínání, zápas a svár patriarchálních hodnot, do nichž byla velká Angličanka vychována a přirozené, mimořádně robustní matriarchální ženské osobnosti, propůjčují filmu mimořádné napěti (scéna psaní kondolenčních dopisů matkám vojáků padlých ve falklandské válce nebo naopak úklidu věcí zesnulého životního partnera). Tato nesmírně obtížná feministická vize je postavena na mimořádném hereckém výkonu geniální americké herečky Meryl Streepové. Způsob, jakým tato svěží šedesátnice bravurně zvládá jak charakteristickou dikci Thatcherové čtyřicátnické, šedesátnické i stařenecké osmdesátnické, připomíná jiné mimořádné výkony evropského filmu - Mirrenové Alžbětu I. Velikou a Edith Piaf v neuvěřitelném podání Marillon Cotillardové. Kdybychom hledali vhodný příměr v našem filmu, můžeme s úspěchem využít vyjádření dr. Krčmy, dlouholetého přítele a společníka velké čeké herečky, ženy Karla Čapka Olgy Scheinpflugové, na adresu Hany Maciuchové: "Vy jste Olgu Scheinpflugovou nehrála, vy jste jí skutečně byla." (jedná se o vynikající film režisíra Štěpána Skalského ČLOVĚK PROTI ZKÁZE; srovnání snese i pojetí námětu a ztvárnění Skalského scénáře). Takto načrtnutý půdorys skvělého díla britské kinematografie hraného filmu také plasticky naznačuje i důvod předčasného pádu britské státnice. A nastoluje otázku po podobném ztvárnění životního příběhu jiné velké ženské osobnosti evropské a světové politiky, Norky Gro Harlem Brundlantové. (O 14 let mladší skandinávská státnice, premiérka a stejně jako Thatcherová předsedkyně své politické strany - sociálnědemokratické Norské dělnické strany - globálně proslula v osmdesátých letech jako předsedkyně zvláštní komise OSN pro životní prostředí a později i jako vůdčí představitelka Světové zdravotnické organizace). Sečteno a podtrženo: svébytný ženský film, ženské filmové vidění světa přestává být feministickou touhou a stává se postuponě zažitým obohacujícím prvkem, který již trvale obohacuje evropské myšlení, umění, evropské a tím i světové lidstvo jako takové. () (menej) (viac)
Meryl Streep - záruka úspechu, keď nie diváckeho, tak aspoň akademického. No musím sa priznať, že oscarové výkony nevytrhli film zo šedého priemeru mojej diváckej škály spokojnosti. Jej a ani ostatným hercom nie je čo vytknúť, všetci predvádzali krásne divadelné výkony. Chyba bola za kamerou. Režisér akoby sa bál kontroverznejšieho spracovania, bál sa zaujať postoj, všetko je to nezaujaté, neosobné, chladné. Divák si akurát osvieži spomienky na nedávnu minulosť, pripomenie si historické fakty, no nič z toho sa nezaryje pod kožu tak, ako to v životopisných filmoch býva zvykom. Osobný a politický život premiérky tak pôsobili pomerne fádne a neverím, že boli tak nezáživné ako zanechal dojem tento film. Ako pocta by si to zaslúžilo teda viac, no ako film len 60%. ()
Reklama