Réžia:
Phyllida LloydScenár:
Abi MorganKamera:
Elliot DavisHudba:
Thomas NewmanHrajú:
Meryl Streep, Jim Broadbent, Alexandra Roach, Anthony Head, Richard E. Grant, Olivia Colman, Roger Allam, Julian Wadham, Harry Lloyd, Nicholas Farrell (viac)Obsahy(2)
Čo všetko je potrebné obetovať pre úspech? Biografický príbeh mimoriadnej a všestrannej ženy, ktorá dokázala, že vysoká politika nie je len výsadou mužov. Margaret Thatcherová sa ako prvá žena stala premiérkou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a severného Írska. Pre tvrdý a nekompromisný prístup k práci aj k osobnému životu dostala prezývku Železná lady. Bývalá predsedníčka britskej vlády bilancuje svoj život, spomína na svoju mladosť, na manžela, na to, akú cenu musela zaplatiť za svoje úspechy v politike, za neústupnosť a rozhodnosť, za vplyv a moc. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (711)
Paní Meryl má svého zaslouženého Oscara doma, moc krásně za něj poděkovala .. takže se bez mé páté hvězdičky jistě v klidu obejde. Nemám ani v nejmenším potřebu si stěžovat, že jde vlastně o příběh silné svérázné ženy, která se na stará kolena ze všech sil snaží nezbláznit, spíše než o ryzí biografii jedné z nejvýraznějších postav Britské novodobé historie. Je to totiž příběh poutavý a svým intimním způsobem velmi silný. Pro akci, napětí a gradované rádoby pointy si můžu dojít do sálu vedle .. a životopisných snímků typu "narodila - žila - zemřela" je hromada na Hallmarku. ()
Profesionálně natočená koláž, která se bohužel tak zoufale a prvoplánově snaží vrátit Thatcherové ženství (s manželem v dobrém i v zlém, láska k otci, láska k dětem - Kde je Mark?, znalost ceny másla), že zapomíná na všechno ostatní. Výsledkem je velmi povrchní agitka, která celou politiku vtěsnala do nic neříkajících koláží, podbarvených patetickou Newmanovou hudbou. Labouristi jsou ukřičení páprdové, konzervativci aristokratičtí snobové, všechno je odbyto pár záběry, protože hlavním tahounem pro diváky je Meryl. Hraje jako vždy dobře, jenže bych jí raději viděl takto ve filmu o obyčejné důchodkyni, která rekapituluje svůj život, než když se snaží co nejvíce napodobovat někoho slavného. A scény typu nabídka sňatku, kde Margaret mluví pateticky o vyšším smyslu života... Jako by v tom filmu chyběl skutečný život jedné výrazné političky. ()
Někdy mám pocit jako by se s odchodem Margaret Thatcher vytratil reálný obsah politiky. Té politiky, která je postavena na myšlenkách, osobních přesvědčeních a hlubokých ideích. Dnešní "politika" - a nejen ta česká - je jenom jakési pozlátko, které mění tvar, podle toho, jak se to komu hodí a kdo zrovna tahá za nitky. The Iron Lady určitě není vyčerpávající životopisný film (z politického života M.T. tu jsou vypíchnuty jen ty nejznámější momenty). Možná proto, že byla režisérkou žena, tak se snaží nahlédnout na život bývalé ministerské předsedkyně lidštějšíma očima a přiblížit spíše její všední starosti, především v období podzimu jejího života. Právě toto časté vracení se do současnosti mě trochu vadilo, daleko víc bych uvítal častější flashbacky. Nicméně tu pátou hvězdu musím přihodit za naprosto ohromující herecký koncert Meryl Streep (a výtečně propracovný make-up a masky, které imho na celé čáře předčily ty z J. Edgara), která je stejně velkou herečkou, jakou byla Margaret Thatcher političkou. ()
Ucelený životopis jsem do promítání neznal. Znal jsem kontext, střepy, souvislosti a film mi je nepomohl nikterak upevnit. Na druhou stranu uměl vyvolat opravdu silné emoce. Stará žena, které více než premiérské křeslo schází manžel, vzpomíná jak jednou někdy bývala jednou z nejmocnějších žen planety a rozhodovala o osudech lidí na základě svého přesvědčení a nikoliv podle toho, jak se to komu hodí. Británie, která ji miluje i nenávidí, má neskutečné štěstí, že si dokáže vybírat lídry, kteří rozumí svobodné společnosti. Země koneckonců nejsou definovány jen svými lídry, ale i schopností si ty správné lidi na ta správná místa zvolit a podržet je. Kdo ví, jestli se někdy budeme moci aspoň z dálky srovnávat s demokraciemi jako je ta britská, kde i výrazně levicový politici typu Tonyho Blaira dokáží veřejně přiznat, že jejich oponent toho udělal ve své funkci mimo jiné i mnoho dobrého. Modlím se za tuhle kontinuitu i u nás. Ne kontinuitu rozdávání funkcí a prebend, ale kontinuitu slušnosti, poctivosti a práce, ať už zrovna souhlasíme na 100 % nebo jen na 40 % s politickou orientací momentálního lídra. ()
Skákání z přítomnosti do minulosti a zpět se mi v tomhle filmu nelíbí absolutně vůbec. Naprosto nezajímavé jen díky tomuhle omylu. Meryl Streep samozřejmě perfektní, o tom není pochyb..Ale to je na tomhle filmu snad jediné..Některé okamžiky byly pěkné..Většina podprůměr..Dávám 3* , ani po druhém shlédnutí neměním hodnocení.. ()
Margaret Thatcherová byla bezpochyby svérázná a celkově výborná politička, ovšem tento film neukazuje pozadí jejího života nýbrž kouskovaně události, které už jsme viděli a z druhé strany senilní stařenku. Takže je to film poněkud nudnějšího rázu a zachraňuje ho pouze Odvarová Meryl Streep. Se štěstím 3 hvězdy. ()
Nebýt skvěle namaskované Meryl Streepové, tak by tento film stál za zlámanou bačkoru. Nejvíce ze všeho mi vadil způsob, jakým byl příběh vyprávěn. Jednou jsem viděl mladou ambiciózní Margaret, jak začíná se svou politickou dráhou. A o střih později ji vidím jako senilní důchodkyni, která si představuje svého zesnulého manžela a přitom rozklepává vajíčko. Bože! Železná lady byla hodně zajímavá postava dějin a tento film z ní nevyždímá maximum. Ani pan Newman se moc nerozšoupl a jeho hudba působí jako krásná ukolébavka v tak už nudném filmu. Pokud nejste nějaký fanatik do M. Thatcherové, nebo do M. Streepové a musíte za každou cenu vidět každý její film, tak vás snímek vůbec neosloví a budete spíše usínat. 45% ()
----- "Tehdy nám šlo především o to něco dobrého dělat, kdežto teď jim jde o to něco znamenat." ----- Kterak stařenku předhodili supům. Spíš nežli životní pouť "Železné lady" vidím poněkud rozostřený portrét staré roztržité dámy, kterou živí vzpomínky na jejího dlouholetého životního partnera ... a na tu rozhodnou, neoblomnou ženu, kterou kdysi bývala. Na můj vkus je to zbytečně ponižující a nadmíru smutný - až depresivní obrázek ... na druhou stranu nemám proč Margaret Thatcher litovat. Nikdy jsem nebyla příznivcem jejího ekonomického liberalismu ani jejích dle mého soudu drastických, bezohledných reforem, které zapříčinili osobní tragédie mnoha jednotlivců i celých rodin. Její náhled na svět jakoby zůstal náhledem dcery hokynáře, který se živí nákupem a prodejem a nevytváří žádnou přidanou hodnotu. Co kdyby byla kupříkladu dítětem horníka ... jednoho z armády těch, které připravila o práci ? P. S.: 1) Trapným a dost těžko přehlédnutelným nedostatkem snímku je pro mě převedení dokumentárních záběrů z původního formátu 4:3 do širokoúhlého formátu 16:9 prostým "roztažením" obrazu do šířky; 2) Meryl Streep opět dokázala, že bez mrknutí oka zvládne jakoukoli roli, ale postava britské premiérky se pro ni tak nějak nehodila - nejspíš proto, jakým stylem byla ta bezesporu výjimečná, i když (či právě proto) kontroverzní žena divákovi předhozena. Popravdě i tahle skutečnost se podepsala na mírném znechucení, které ve mě film vyvolal. S určitým sebezapřením usmolené 3* ---------- Drobná poznámka na okraj: Bohužel zákonitým produktem tehdejší (i současné) proklamované "svobody" tržního prostředí se staly předlouhé neviditelné ruce (či spíše pracky) věčně hladového globálního trhu, který postupně zcela viditelně polyká trhy národní. ()
Phyllida Lloyd urobila od filmu Mamma Mia! obrovský pokrok. Ešte sa síce má čo učiť od kolegov ako je Tom Hooper, alebo Clint Eastwood, ale životopisný film zvládla na takú dvojku, čo je veľmi dobré resumé. The Iron Lady mi dosť pripomína minuloročný The King´s speech, pretože aj tu sa istá dejová zápletka venuje reči a v niektorých momentoch je kamera veľmi podobná. Ale výkon Meryl Streep je dokonalý... FOOL AWARDS 2: Hlavná herečka - Meryl Streep, Masky. ()
Meryl Streep se opět dokázala změnit k nepoznání a působí úžasně uvěřitelně. Jenže to je asi tak jediný opravdový klad filmu. Zbytek je totiž průměrně nudná politicko-feministická agitka ve stylu "Když si budeš věřit, tak to dokážeš!", která Thatcherovou vykresluje v kladnějším světle, než by bylo zdrávo, a to primárně za pomoci "inspirujících" hesel vytrhaných z rozličných Margaretiných projevů. Na originalitě filmu nepřidá ani skákání do flashbacků a POZOR SPOILER postava mrtvého manžela, který se Margaret zjevuje jako halucinace. Nakonec se dosoukáte až k patetickému finále a nejste o nic chytřejší. Takže hvězda navíc za Meryl, ale jinak zcela zbytečný pokus o životopisný film. ()
Nevím, co si mám o tomto filmu pořádně myslet. Každopádně já od něj očekávala mnohem, mnohem více, než dokázal předvést. Takto zmařený potenciál jsem už dlouho neviděla. Meryl Streep nepochybně předvedla brilantní výkon, ale dojem mi kazí průměrný a někdy až podprůměrný děj. Zobrazit Margaret Thatcherovou jako senilní (s prominutím) babku, která už to má v hlavě trochu pomotaný, chce určitě svoji odvahu. Nebo snad mělo jít právě o kontroverzi? Mě osobně to rušilo a spíše to rozdrobovalo děj, než aby jej sjednocovalo. Děj sám o sobě byl velmi roztříštěný, snaha tvůrců zařadit do snímku co nejvíce z jejího života byl sice obdivuhodný, ale zde se měli - dle mého- řídit spíše pravidlem: "Méně je někdy více". Diváci naopak mohou být při sledování filmu často zmateni, pokud neznají dobře dějinné souvislosti, protože snímek velmi často skáče z jedné události na druhou. V tomto případě hodnotím 3 hvězdami a jsem velmi mírná, protože jsem občas měla pocit, že sleduji špatně natočenou parodii. ()
Film skládající se ze dvou značně odlišných částí. V jedné lepší, zajímavější a zábavnější sledujeme dosti povrchní a zkratkovitý vývoj politické kariéry Thatcherové, ta se dle vyznění tohoto filmu soustředí jen na (politická) vítězství nad muži (ženy nikdy neprotestovaly?). Tato kvalitnější část je zasazena do vzpomínek vetché, senilní stařeny, kterou sledujeme bloudící domem při jejích výpadcích paměti nebo halucinacích, ve kterých se zjevuje zesnulý manžel (příjemně uvolněný Jim Broadbent). Zejména tyto pasáže pak s blížícím se koncem (snesitelnou stopáž hodnotím jako výraznou přednost) nutí stále častěji koukat na hodinky, pak ale přijde závěrečná scéna s odcházejícím manželem, která neuvěřitelným způsobem narušuje biografický ráz a posouvá celý film kamsi mimo do sfér uměleckých ("uměleckých") filmů, což nutí diváka pochybovat o tom, zda tři hvězdičky nejsou až příliš mnoho, a zvedat obočí nad evidentní snahou vyvolat nějaké emoce a třeba zaujmout porotu nějaké akademické anketky. Až příliš znatelný vzpomínkový optimismus taky věci příliš neprospívá, nebo ona snad Thatcher dělala jen samá dobrá rozhodnutí? ()
Nemastně-neslaný průlet po životě "Železné lady", kterému moc nepomohla ani Streepová (za tuhle nevýraznost dostala Oscara proboha?). Film jakoby nevěděl, co chce být. Životopisem, pohledem do života staré dámy stíhané vzpomínkami, sociální sondou, historickým dokumentem. Celkovému vyznění nijak nepřispívá ani chaotické, útržkovité vyprávění (zejména v první polovině) a nešťastně zvolený subjektivně deformovaný pohled stárnoucí političky, snažící se o věrnou reprodukci myšlenkového chaosu staré dámy, jež sice na první pohled vypadá zajímavě a velmi značně komplikuje divákovu orientaci. ()
Železná lady Margaret Thatcher je výjimečná osobnost, ať už si podle některých zaslouží obdiv a podle jiných zatracení. Zabalit výjevy z jejího života do halucinací způsobených demencí, které se dočkala na stará kolena, je dobrý nápad. Režisérka Phyllida Lloyd si díky tomu troufne na jednu nebo dvě filmařské vychytávky. Ale nebýt zkušené Meryl Streep (a toho, kdo ji líčil a dělal vlasy), byla by Železná lady jenom málo zajímavá podívaná. ()
Železná lady je podle mého filmařsky absolutní průser na poli životopisných filmů. Nezábavné a nudné. Čemu se však po všech stránkách nedá odepřít kvalita, je herecký výkon Meryl Streep. ()
Hudba na vysoké úrovni (což se dá od Thomase Newmana očekávat), Meryl Streep pevná v kramflecích a možná nedůstojný pohled do stařecké senility bývalé ministerské předsedkyně. Margaret Thacherová - uznávaná politička, jež se nebála přitvrdit a utáhnout království opasek. Je jasné, že ryzí konzervatismus nemůžu být, jak pochopen, tak akceptován chudými lidmi. Margaret byla až trošku moc silný odvar, člověk se pak ani nediví, že ji chtěla IRA pochovat v základech vlastního příbytku. O Margaret by se dalo debatovat hodiny, nicméně výběr britské režisérky mi nepřišel příliš vydařený - vzala to za špatný konec. My nepotřebujeme vidět, jak Margaret promlouvá se svým zesnulým manželem. V našich očích tento fakt způsobí, že Margaret přijde o část své nestádní image. Nicméně, The Iron Lady byla vkusným a přijatelným snímkem, jež ale diváky příliš neosloví (ale o to tady ani nejde). 75% ()
Z historického a životopisného hlediska to byl zajímavý film, ale to je tak vše, jinak mě příliš nebavil. ()
Pokud bylo skutečným záměrem tvůrců natočit film o stáří a pokračující demenci, stačilo nechat v hlavní roli nějakou obyčejnou babičku či dědu. Postavit na tom film o jedné z nejvýraznějších osobností politické scény minulého století, to už chtělo opravdu mimořádnou odvahu. M.T byla natolik zajímavou individualitou, že si takový film fakt nezasloužila. Když už chtěli být Lloydová s Morganem opravdu in, přímo se nabízelo srovnání hospodářské situace v Británii při nástupu Thatcherové do premiérského křesla a současné Evropy. Třeba. Ale to ne. Dostali jsme baronku dementní. Ale hlavně, že lidskou. ()
Tenhle film pro mě není zdaleka jen o úžasném výkonu Meryl Streepové. I když je opravdu obdivuhodné, jak se např. dokázala vypořádat s rolí staré Margaret. Nápad postavit film na kontrastu mezi energickou "železnou lady" a popletenou starou Margaret, mě přijde vážně dobrý. I když asi chápu, že to obdivovatelům této političky může místy připadat poněkud dehonestující. Ale skutečný život takový někdy opravdu bývá. Za sebe moc nevím, co bych tomu snímku vytknul. ()
Tohle fakt ne. Afektovaný a křečovitý pokus o "filmový" pomník jedné zajímavé ženy. V tomhle podání mi z toho zůstane jen šedivá koláž nic neříkajících scén a jeden příšerný účes. ()
Reklama