Réžia:
Paul W.S. AndersonScenár:
Paul W.S. AndersonKamera:
Glen MacPhersonHudba:
tomandandyHrajú:
Milla Jovovich, Sienna Guillory, Michelle Rodriguez, Aryana Engineer, Bingbing Li, Boris Kodjoe, Johann Urb, Kevin Durand, Oded Fehr, Colin Salmon (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Smrteľný vírus Umbrella Corporation naďalej pustoší Zem. Jediná a posledná nádej ľudskej rasy v podobe Alice (Milla Jovovich), sa prebudí v srdci najtajnejšej operácie spoločnosti Umbrella a čím viac pátra v komplexe, tým viac odkrýva svoju tajomnú minulosť. Alice, bez bezpečného útočiska, pokračuje v honbe na tých, ktorí sú zodpovední za šírenie epidémie- v honbe, ktorá ju dovedie z Tokoja do New Yorku, Washingtonu a Moskvy a vyvrcholí ohromujúcim odhalením, ktoré ju donúti znova premýšľať o všetkom, o čom si doteraz myslela, že je pravda. Alice, ktorej pomáhajú noví spojenci aj starí priatelia, musí bojovať tak dlho, aby prežila a unikla nepriateľskému svetu na pokraji zabudnutia. Koniec sa blíži... (TV Markíza)
(viac)Recenzie (993)
Paula Andersona bych se neodvažoval přes veškerou jeho snahu označit za krále braku, i když našlápnuto k titulu má docela slušně. Šlechtický titul by mu ale v téhle oblasti neunikl zcela jistě. Dosavadní bilance říká, že má u mě šest odpadů, jedno dvouhvězdičkové a jedno tříhvězdičkové hodnocení, přičemž si vůbec nejsem jistý, jestli bych Symptomu Pandorum udělil stejně příznivou nadílku i dnes. Každopádně buď tehdy nebylo něco v pořádku se mnou, nebo s Andersonem. Protože ten, když se rozjede, stojí to za to. Z pohledu toho, co očekávám od kinematografie, by kategorický odpad zasloužila kterákoliv část série Resident Evil, ale na Andersonovi je sympatické, že neusíná na vavřínech a každý díl dokáže posunout do ještě větších sraček, zbavit ho ještě víc byť i těch nejelementárnějších prvků logiky a konzistentnosti. U Paula Andersona zkrátka nemá smysl hovořit o dně, protože pokaždé dokáže kreativně posunout své limity ještě níž. V téhle souvislosti je spíš zajímavé, že v jeho tvorbě mnozí stále dokážou nacházet to svoje. Každopádně kterýkoliv uživatel, který dokáže tohle dílko ohodnotit více než dvěma hvězdičkami, je mě vzbuzuje určitou opatrnost. Celkový dojem: 5 %. ()
Páté porcování zombie mutantů rozdělilo diváky na dva tábory a mě. První skupina tráví bezesné noci se smrtí v očích a joystickem v ruce místo toho, aby dělali něco užitečného, třeba se učili do školy nebo si zkusili po Herym Potratovi a Tvajlajtech přečíst nějakou opravdovou knihu. Tito nesmiřitelní bojovníci s T-virem však nenaleznou klid, dokud bude jejich monitor brázdit byť jediný nemrtvý zmrd! Jde přece o záchranu světa, no ne?!! A tak při neinteraktivní vizualizaci jen chytli do ruky to nejbližší, co připomíná onu teplou páku, která jim přináší tolik potěšení, případně začaly freneticky jezdit prstem po touchpadu, a vrcholí v nadšených ohlasech, jak to bylo skoro úplně jako "doopravdy". Druhá skupina tráví bezesné noci studiem existenciálních filosofů, encyklopedií a slovníků cizích slov a jedinou hru, kterou v životě zkusili byl IQ test, jenž jim náhodou vyběhl na internetách jako spam, když se pokoušeli objednat reedici Schoppenhauera. Hrami obvykle pohrdají, ale tohle byla vážně výzva. Nedoklikali ho sice do konce, protože se jim urputnou snahou někde v polovině zamlžily jejich čtyři dioptrie a výsledkem bylo "Geniálně přebujelé ego". Pohrdlivě nad tím mávli rukou, nějaká plechová bedna přece není směroplatná, když chodí denně na oběd do menzy, kde si s ostatními ufony vzájemně tolik pochlebují nad brokolicovým salátem! Tahle skupina jen dala ostentativně najevo své pseudopohrdání, zarazila si to pravítko do prdele hlouběji a pustila si na spravení vkusu Turínského koně. No, a pak jsem tu já. Má herní kariéra skončila někde ve vrcholné éře Halflajfu, protože pak jsem neprozřetelně naštěkal jedné paní do boudy, a od té doby, kdykoliv mě začne svrbět prst a mám chuť vraždit nějaké ty zmutované mutanty, kteří by jinak mohli prolézt obrazovkou do obýváku a rozpoutat apokalypsu, ozve se mi za zády: "Jééé, tati, ty máš novou hru, pusť mě k tomu!". A tak jedinou podobnou kratochvíli mohu už zažít pouze v okamžiku, kdy si nenápadně strčím do kapsy mobil s Tetrisy a zavřu se na hajzl. Ani to však nemá dlouhého trvání, protože děti hodně pijí. Já tedy viděl vizuálně kulantní, neškodnou pičovinu s pár opravdu vynikajícími momenty (obří bubáci s kladivy), která mě sice kdovíjak nenadchla, nicméně ani jsem nepošel nudou při čekání, kdy už ta neherecká pizda Natálka přestane skákat na jedné noze a konečně někoho zabije. Upřímně, mám chuť jednu hvězdu zastrčit, protože je Mila hnusná jako cigánské hračky a za normálních okolností bych ho raději vrazil do rozkošně rozšklebeného chřtánu nějaké té ňuňavé zombie, avšak pro zachování vysokého standardu své subjektivní objektivity to neudělám, abych i nadále zůstal tím seriózním a erudovaným filmovým kritikem. ()
Film je naštěstí dost krátký, takže nestačí být úmorné jeho řetězení atrakčních podnětů, jež rezignuje na tradiční příběhové rámce. A to přes to, že nelogicky uspořádaná kanonáda podnětů se projevuje například v tom, že celý film má konstantně velmi rychlou průměrnou délku záběru (2,4 vteřiny; 2144 střihů), kdy třeba závěr překvapivě není výrazně rychlejší než většina filmu (což běžně bývá). Z perspektivy filmu jako nástroje k vyprávění příběhů se pak můžeme vrátit k rétorice komentování rané kinematografie - Resident Evil: Odplata je intelektuálně i narativně primitivní kinematografie. Jenže co s tím, když je primitivní tak hrdě, poctivě a dalších dílů se budeme dočkávat přinejmenším do doby, než se Paulu W. S. Andersonovi (producent, režisér) a Mille Jovovichové (hlavní role) rozpadne manželství? Více poznámky z doby premiéry.. ()
Od doby druhých Transformers tady nebyl tak přepálený, tupý a prvoplánovitý útok na vaši signální soustavu. Anderson se úplně vykašlal na něco jako je příběh, logika či vyjadřovací střídmost a od začátku do konce servíruje, beze smyslu a oddechu, jednu sterilní akční sekvenci za druhou, to vše podpořené únavným technopeklem individua zvaným tomandandy a s heslem "čím více tam narveme těch zpomalovaček, tím lépe, vždyť jsou tak cool!". Jestli pro vás předchozí díly byly na vás už tak nějak moc, z tohodle se vám udělá blivno. Moje ostravská babička, nechť je jí země lehká, by to shrnula slovy "To byla zase chujovina!". ()
JE to v každém případě lepší, než předchozí díl. Ale tuhle metu překonat, to rozhodně nebyla olympijská disciplína. Polepšil si soundtrack, výborné je vybrané prostředí (tím si Anderson šikovně otevřel možnosti) a prvních 15 minut je takřka excelentních. Jenže pak už vše jede v kolejích minulého dílu. Scénář servíruje jednu pitomost za druhou a (nemusíte být hnidopich, aby vás ty koniny praštily do očí) a zpomalovačky se rychle zají. Znovu je jich moc, aniž by měly opravdový smysl (bolestné je to hlavně ve finální bitvě). Návrat starých známých fajn, nové postavy v ničemu (Bingbing Li je nicméně zatraceně hot) a Milla neskutečně asexuální. Kam se v upnutém oblečku hrabe na Kate Beckinsale. Ve výsledku lepší než čtyřka, ale pořád o značný kus za původní trilogií. Ale když už nic, na tohle se aspoň „dalo dívat“. ()
Tady už nezáleží vůbec na ničem. Stačí mít generátor náhodných dialogů, postav, lokací a monster a série může jet donekonečna. Hodnotit podle klasických měřítek se nedá, neboť smysl RE nedává už dlouho. Anderson si prostě jede svoji brakovou videoherní estetiku, o které si sice můžu myslet, že není ani trochu hodnotná a žádoucí, nicméně aspoň se tím odlišuje od zbytku žánrové konkurence. Na rozdíl od čtvrtého dílu mě pětka nesrala (až se stydím přiznat, že jsem se docela bavil), tudíž jsem tentokrát docela smířlivý (5/10 - 2*). Čekal jsem to na odpádek. ()
Ešte dementnejšie ako predchádzajúce diely, navyše už to nerecykluje iba cudzích (hlavne Úsvit mŕtvych a Votrelcov), ale aj seba. No je to výrazne akčnejšie a krvavejšie ako štvorka, takže to človek prežije relatívne v zdraví. ()
Zatímco minule se Anderson opájel novou technologickou hračkou zvanou ‚třetí rozměr‘, tady posílá do hajzlu i ji, a pálí divákovi do ksichtu únavný, nevzrušivý a absolutně sterilní sled střílení bez nápadu, napětí a adrenalinu, a namísto toho nechává plnit Alici rodičovské povinnosti a ostatní postavy vše naokolo trapně vysvětlovat, vstávat z mrtvých, nebo být za blbečky jen tak z rozmaru (Leon S. Kennedy!); sorry Paule, vždy jsem tě hájil, jak před hatery na netu, tak i osobně u piva, ale tohle je sračka, kterou jsem si nehorázně protrpěl a poprvé se netěším na další díl. ()
2/10. Chujovina na entou. Už úvodní slow-motion akce je totálně k smíchu a vám je okamžitě jasný, že tohle je nové dno, kdysi alespoň průměrné a zábavné série. ()
║Rozpočet $65miliónov║Tržby USA $42,345,531║Tržby Celosvetovo $240,159,255▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $6,200,021║ Tržby za predaj DVD v USA $15,706,169║ no ako až kam dokáže Anderson klesnúť, vývarová vývarovosť utopená v samoúčelnosti, absolútne bezvýznamný film(porovnateľný úrovňou série Twilight) s prevažne otravnou akciou, občas sa to dá pozerať ale ako konzumnejšieho príbehu ani za mak, kameo návraty(Rodriguez, Fehr) sú fakt už smiešne, plus k tomu príde dokonca aj na kopírovanie hudobných motívov s Inception či Bourna /10%/ ()
Hra: Resident Evil. Kampaň: Film. Mise: Bunkr na Kamčatce. Status: Mise splněna. Pocit sledování videohry stále roste, obětování logiky a fyziky splněno, tahle cesta bez hlavy a paty, v které si tvůrci mohou dovolit snad všechno je bohužel docela zábavný oddech na nedělní večer. Tak jako tak tu je hromada dobře odvedené práce, která je chvílemi skoro až děsivá (úvod pozpátku a překvapivě dobrá hudba). Maximální využití klišé pro úzkou skupinu diváků s videoherní stylizací, proč ne. PS: Sienna Guillory je stále nádherná:) ()
Kdyby mi někdo tvrdil, že si v jednom roce celkem užiju Underworld i Resident Evil, asi bych se mu vysmál. Ale on je to prostě GP dvojblok jako vyšitej :) ()
Pár slov o tom, čím navazuje Paul Anderson na André Bretona, v čem spočívá mimořádný význam sequelů a proč je Hollywood už přes sto let v čele kinematografie. ____ Jak známo, hodně lidí si dneska stěžuje na infantilnost amerických filmů. Tyto stížnosti, jimž neušel ani tenhle film, se ozývají opakovaně, ať už ze strany médií, diváků či akademiků, a tvoří jakýsi názorový konsensus, na němž panuje obecně shoda. Zásadní problém je v tom, že tato infantilita dnes ve spoustě filmů přechází v tzv. infantilitu na druhou, a pak už nejsme na půdě něčeho triviálního či dětského, ale spíš na půdě surrealismu a dadaismu. Na půdě avantgardy. To ovšem tito kritici infantility velmi často přehlížejí a všechno, co se jeví jenom trochu infantilně, hází předem na jednu hromadu. Včetně tohohle filmu, což rozhodně není žádné béčko (béčká jsou často takový hrozně chlapácký, zatímco tenhle film chlapy spíš pobuřuje), ale vyloženě avantgardní projekt, který navazuje na tradici surrealistickou a dadaistickou. Svědčí o tom třeba drzost, s jakou ten film láduje do diváka tok často ne úplně souvisejících obrazů, nebo fakt, že se ve filmu objeví několik herců, kteří zemřeli v předchozích dílech a hrají zde jiné postavy (Michelle Rodriguez, Colin Salmon, Oded Fehr). Někteří hovoří dokonce o éře post-příběhu, čímž naznačují, že zatímco dříve se proti učesanému příběhu bouřila avantgarda, dnes ho opouštějí i ty nejdražší produkce velkých studií. Resident Evil: Odveta svůj výraz zkrátka hledá v krajním experimentování. A jasně že není nijak extra zábavný, ale to avantgardní kusy taky nikdy nebyly. ____ Resident Evil: Odveta má navíc tu výhodu, že se coby sequel může doslova utrhnout ze řetězu a experimentovat, jak se mu zamane. U sequelů se obecně očekává všeho víc a současně se toleruje, opustí-li vnitřní soudržnost postav a vyprávění ve prospěch čisté audiovizuality. V tom spočívá mimořádný a většině kritiků skrytý význam sequelů, neboť vlastní jakousi licenci na experimentování všeho druhu a dovolují tak tvůrcům posouvat hranice filmového jazyka, aniž by se na ně za to producenti a diváci zlobili. Asi nejlepší je tu vzpomenout populární sérii Transformers a Piráti z Karibiku. Zatímco první díl Transformerů a Pirátů představoval ještě poněkud konzervativní přístup, ve druhých a třetích dílech obou sérií rozpoutali tvůrci avantgardu se vším všudy, neboť téměř úplně rezignovali na nějaké zdání smysluplnosti nebo reality, což je ale dobře, protože jim to umožnilo natočit scény, odehrávající se zcela mimo čas a prostor, v pestrobarevném limbu, kde neplatí fyzikální ani jiné zákony, a kde se může dít zcela cokoliv. Diváci tyto pokračování sice přijali s rozpaky nebo rovnou odmítli, ale to jen ukazuje na opakování dějin – když si najdete dobová vyjádření o surrealismus či dadaismu, najdete nespočet paralel s recenzemi druhých a třetích Transformerů a Pirátů. Spousta lidí zastávající názor, že film musí hlavně vysvětlit motivace postav a rozehrát plnohodnotný příběh, si navíc očividně neuvědomuje, že tím připomíná kryptokomunisty, kteří měli rovněž spadýno na „úpadkové“ modernistické a formalistické směry v umění. ____ Podle mě není od věci položit si otázku, která souvisí s předešlým, proč je Hollywood už přes sto let v čele kinematografie. Určitě neobstojí argument, že za tím stojí moc distribuce či peníze. Skutečným důvodem je fakt, že Hollywood neustále inovuje a vyvíjí se, respektive cílí na mládež, která tyto inovace a změny snese. A jak známo, jedinou možností, jak si v dnešním světě udržet konkurenceschopnost, je vydat se cestou inovací. Bez nich by Hollywood nebyl na poli kinematografie zdaleka tak silným hráčem. Hodně lidí si sice stěžuje na to, že Hollywood se v prvé řadě snaží oslovit děti a teenagery, ale tyto stížnosti jsou mimo, protože právě cílení na děti a teenagery umožňuje inovovat a vyvíjet se, protože starší, potažmo konzervativnější diváci by tyto inovace co se týče změn způsobu vyprávění a stylu neunesli. Filmy jako Resident Evil: Odveta mají pak co se týče inovací asi největší potenciál, protože jednak cílí na mládež a druhak se coby sequely jak řečeno mohou dopouštět všelijakých vylomenin. Závěr z toho všeho je ten, že stěžovat si na infantilní filmy je zajisté v pořádku, ovšem řada dnešních filmů se vyznačuje tzv. infantilitou na druhou, která připomíná spíš evropské avantgardní proudy z počátku 20. století, a zde jsou ty stížnosti už poněkud neadekvátní a liché. () (menej) (viac)
3D verze ,,JMENUJU SE ALICE A TOHLE JE MŮJ SVĚT....“ /// Zábavná jednohubka, která má v sobě všechno, co chybělo starejm dědkům. Příběh? Svět MATRIXu a v něm New York, Moskva, Tokyo, což znamená stovky mrtvejch rudoarmějců či hromada žlutejch zombíků. Zábavná videohra - víc bych neřešil. Paul W.S. Anderson se pomalu (ale jistě) stává odborníkem na 3D a možná že ta 4* (hvězda) je díky němu. Milla střílí, mlátí, běhá, skáče, lítá, řídí, hodně prostoru má ,,ruční“ práce (holky se rvou, jako by v dalším levelu měly zabít Billa), nikdo nezdržuje žádnejma rádoby originálníma proslovama (dokonce bych řek, že každej řekne jen co musí), když začnou lidi nudit, přijde ,,DROBEČEK“ - no a hned je demolice metra mnohem uvěřitelnější. Apropó – serte na uvěřitelnost. Z vysoka! Nechce mi tady někdo namluvit, že má strach ze zombíků? Je to béčko a hodně dobrý. Všichni co na tom makali to věděj. Tak proč to nechápou i ti, co na to čuměj? /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jde po mě malá červená holka. 2.) Vždycky jsem chtěl vidět zásah motorovkou ve 3déčku. 3.) Toužím po životě v holografický projekci. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE **** NAPĚTÍ * ()
3D CINEMA CITY - parádní efekty, skvělí herci, super pokračování a navždy mladá Milla Jovovich (sakra, jak ona to dělá?). Já jsem se v kině bavil a musím pochválit 3D kino Cinema City,které je 100x lepší, než 3D Cinestar, kde jsem viděl Resident Evil: Afterlife a v brýlích 3D byly hnusné barvy - červená byla hnědá apod! ()
// Distribútor: Sony, Screen Gems // Počet premietajúcich kín v USA: 3,016 // Otvárací Víkend USA: $21,052,227 // ()
Příjemná Akční Popcornová Zábava!! Výrazné zlepšení oproti Afterlife.. Žádná Digitalizace, ale Super Provedení Akčních Scén bez Střihu! Závěrečný Souboj Žen byl Skvělý ! Už dlouho jsem neslyšel takové křupání Kostí ! Štve mě jen jedna věc, že RE trochu Odbočil od tématu .. Už to není typický Zombie Horor, ale vydalo se to spíše tou Akční Cestou do které zapojili Zombie tím způsobem, že jim dali Moc řídit auta a střílet se zbraní...Nicméně u mně Fájn a záměrně dávám vyšší Hodnocení, jelikož mi to příjde strašně Podhodnocený ! ()
Jsme tam, kde jsme byli. V hluboké vodě hloupého béčka, kde se topím někde mezi Millou, která nehne brvou, ani když jí auto vybouchne přímo do tváře, a Michelle Rodriguez, jejíž údery způsobují dočasné infarkty. Retribution navodí atmosféru efektním zpracováním otevřeného konce z minula, aby s každým dalším zvratem či soubojem sešlo o schod níž a skončilo u zoufale únavného ledového finále. Nečekal jsem, že se Anderson poučí z minulých chyb, ale že se mě každou další minutou bude snažit zabít, to je překvapení. ()
Strácal som sa v tom a to som videl poctivo, kompletne všetky diely (jednotku a trojku dokonca v kine). Potešila ma krvavosť, temnosť, drsnosť, Kevin Durand a návrat pár známych ksichtov, ale to je asi tak všetko. ()
Už třetí díl série měl nakročeno k absolutnímu odvazu stran žánrových poloh, klišé a schémat, ale až "Odveta" ukazuje Paula W.S. Andersona v nejlepším světle jako nedoceněného génia brakové podívané a videoherních vyprávění. Genialita Andersonových snímků spočívá v bezešvém mixu béčkové přímočarosti, fanboyovských referencí a sebereflexivní nadsázky, který ovšem nepomrkává spiklenecky po úzké skupince znalých diváků, ale naopak cílí na maximálně široké publikum. Výsledkem je zcela nevázaný sled atrakcí, který ve své osvobozené nespojitosti a pestrosti motivů dosahuje až úrovně filmových koláží typu "Koyaanisqatsi". Ostatně stejně jako Reggiovy dokumentární eseje také Andersonovy snímky jsou kamerově dokonale vycizelované a představují řetězec vágně propojených moneyshotů. "Resident Evil: Odveta" navíc překonává Andersonovy dosavadní mistrovské videoherní počiny "Rallye smrti" a "DOA: Na život a na smrt", které produkoval. Videoherní v tomto případě neodkazuje na původ námětu, ale na způsob vyprávění. Zatímco jiní tvůrci (včetně fušera Uwe Bolla, s nímž bývá Anderson zcela neadekvátně srovnáván) podřizují videoherní světy tradičním narativním zákonitostem kinematografie, Anderson (podobně jako např. duo Neveldine/Taylor či famózní filmový "Silent Hill") přejímá pro film videoherní naraci. "Resident Evil: Odveta" tak uhrane důmyslně přímočarou premisou o testovacím komplexu společnosti Umbrella, který umožňuje postavám doslova procházet levely stylizovanými dle světových metropolí. Zdejší způsob vršení atrakcí a střídání ikonických prostředí neodbytně vyvolává dojem, že tvůrci scénáře hráli "Call of Duty: Modern Warfare II", kde hráč skáče do těl rozličných hrdinů, kteří se pohybují v odlišných prostředích (mimo jiné též Moskvě, Washingtonu, na americkém předměstí i na základně za polárním kruhem. Rudá královna, centrální počítač ovládající celý testovací komplex pak připomíná videoherního "režiséra" z her Left 4 Dead, když v souvislosti s konkrétním postupem hrdinů jejími levely jim aktivně do cesty spawnuje konkrétní protivníky. Vedle toho představuje "Resident Evil: Odveta" až grandiózně sebereflexivní dílko, které se vyžívá ve schématech i vlastní lacinosti a směřuje až do vod požitkářského campu. Tvůrci žánrová klišé neobcházejí, ale procházejí skrz ně na druhou stranu do paralelní dimenze, kde každé klišé nabývá podobu své absurdní mocniny. Od konce letošního Festivalu otrlého diváka nebyl v kinech tak zábavný film k vidění. ()
Reklama