Réžia:
Geoffrey SaxScenár:
Kevin ElyotKamera:
Kieran McGuiganHudba:
Dominik ScherrerHrajú:
Matt Smith, Imogen Poots, Lindsay Duncan, Toby Jones, Pip Carter, Will Kemp, Douglas Booth, Alexander Dreymon, Stuart Graham, Owen Dickey, Faolan Morgan (viac)Obsahy(1)
Film podle autobiografického románu Christopha Isherwooda zachycuje spisovatelův život od roku 1931, kdy opouští matku s bratrem a na pozvání známého se vydává do Berlína, kde má neposedný Christopher slíbenou pestřejší gay scénu, než mu může nabídnout Londýn. Hledání lásky v hlavním městě Německa ale není s nastupujícím Hitlerovým režimem vůbec jednoduché. (Wendy)
(viac)Recenzie (18)
Filmařský terno to není, i když ensamble hraje pěkně. Vizuálně je to mix mezi divadelním představením a TV hrou. (Mně se to líbilo, protože jsem trochu posedlej Christopherem Isherwoodem a jeho životním příběhem. Pusťte si s ním třeba nějaký rozhovor a uvidíte a hlavně uslyšíte, že Matt Smith tu odvedl skvělou práci.) ()
Film má šanci zaujmout především ty, co chtějí vidět Doctora (Who) muchlovat se s mužem, i proto, že Christopher (Isherwood) není v česko-slovenské kotlině asi zrovna nejznámnější. Taková aspoň byla situace pro mě a výmluvný fakt, že si po třech týdnech od shlédnutí nevybavuji žádnou významnější scénu, tomu moc nepomáhá. Z Hitlerova Německa mě jen zákonitě zamrazilo. ()
Asi bych hodnotil výš nebýt toho jalového zpracování a nemastné neslané herečky, která měla ztvárnit nejvýraznější roli šantánové zpěvačky - na Lizu Minnelli opravdu neměla, paradoxně jí chyběla nehorázná afektovanost. Film je až moc polopatistický a má tendenci vysvětlovat (nestačila Davidova hvězda na okně, ještě k tomu musel být záběr na sedmiramenný svícen), což se k dramatům moc nehodí. Chápu, že se jedná o televizní film, a když to srovnám s českými televizními inscenacemi, nad kterými by člověk plakal, tak tleskám, ale přecejen si snímek vzal až moc velké sousto, navíc s legendárním Cabaretem v zádech. Matt Smith se ale do role perfektně hodil a docela odpovídal mé představě o Isherwoodovi. ()
Sbohem Berlíne by fungoval více jako dokumentární snímek, protože i když se mělo jednat o životopisné drama, které se odehrává v meziválečném období a navíc tematizuje homosexualitu, tak jsem v něm postrádal jakoukoli silnější scénu, již bych v podobně laděném snímku, byť televizním, očekával. Film Kabaret znám, Single Mana jsem i viděl, ale nespojil jsem si je s osobou Christophera Isherwooda, takže jsem se dozvěděl alespoň něco nového z jeho života, což beru jako největší plus tohoto filmu. Jinak jde vesměs spíše o průměrnou televizní produkci, u níž mě poněkud mrzí nedostatečně využitý potenciál. ()
-"And the book I'm now writing is perhaps an attempt to set the record straight, well as straight as it's possible to be." Hehe. Film samotný je bohužel/paradoxně až příliš krotký na to, aby byl něčím jiným než nevýraznou jednohubkou. Ale čím déle nad tím přemýšlím, tím míň jsem si jistá i tím. Jednohubka by měla být aspoň zábavná během sledování, i kdyby na ni člověk hned potom zapomněl, ale "Christopher and His Kind" byl zapomenutelný už během sledování. "Hahaha koukejte na toho pána, který pociťuje sexuální rozkoš z bolesti" střídající se s "heh heh náckové nás vymažou z tváře světa". Nemyslím, že se filmu podařilo vystihnout, jakou osobností Isherwood vůbec byl, nebo aspoň vědomě pojmenovat, že byl nepostihnutelný a rozporuplný. Výsledek je povrchní a nefungující. ()
Galéria (14)
Zaujímavosti (1)
- Hodiny s delfínem, které se objevily ve filmu, skutečně patřily Isherwoodovi v době, když žil v Berlíně. Produkci je půjčil Don Bachardy, Isherwoodův životní partner. (..Lucas..)
Reklama