Obsahy(1)
Těsně po druhé světové válce prchalo přes Československo několik stovek banderovců. Jejich vlast, Ukrajinu, ovládl Stalin a oni se chtěli probít do americké zóny vlivu. Československá armáda na ně uspořádala hon. A propaganda narušitele našich hranic okamžitě využila k cílům nastupující komunistické moci. Kdo ale skutečně byli lidé, kteří se během války byli schopni spojit s Hitlerem a kteří vraždili české i polské obyvatelstvo na Ukrajině? A za co vlastně skutečně bojovali?
Televizní studio Ostrava natočilo dokument, který vyvolává řadu emocí. Přináší svědectví dosud žijících banderovců, ale i těch, kteří na Ukrajině přečkali jejich řádění. Českoslovenští vojáci vzpomínají na nerovný boj s daleko zdatnějším protivníkem, v němž umírali. V dokumentu hovoří čeští i ukrajinští historikové a objevují se unikátní dobové filmové záběry.
Dokumentární film Banderovci vstupuje na tenký led. Hledá odpověď na otázky, které jsou i na samotné Ukrajině velmi citlivým a výbušným politickým tématem. Vypráví příběhy lidí, které utrpení pod stalinistickým režimem přimělo ke krajním činům. Ptá se, zda lze omlouvat tisíce a tisíce mrtvých touhou člověka po svobodě. A také se pokouší českému divákovi konečně bez ideologických předsudků přiblížit, kdo byli stoupenci Stepana Bandery.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (39)
Přínosný dokument. O Banderovcích jsem něco věděla, ale takto ucelený pohled na vznik a vývoj zmiňovaného hnutí, skupiny jsem ještě neviděla ani neslyšela. Myšlenka aktivního odporu proti aktivnímu násilí a uzurpování mi nepřijde lichá a přestože Banderovci zůstanou asi pro většinu lidí sporným tématem historie, dovedu pochopit, že Ukrajina bude na své předky svým způsobem právem dlouho hrdá. Historie není černobílá, ne vždycky... ()
Skvělý dokument, všechna čest před tvůrci. Konečně pohled na Banderovce, nezkreslený komunistickou optikou a propagandou. Komunistický režim nám těžko mohl vykreslit pravdivě někoho, kdo bojoval právě proti bolševismu.Boj proti Stalinovi, který měl na svědomí miliony ukrajinských životů je jistě pochopitelný, druhou stranou mince jsou pak zločiny, kterých se ukrajinští nacionalisté dopouštěli na Ukrajině a v Polsku. ()
Konečne som sa dozvedel kto boli tí " nechvalne známi " minulého režimu. Bojovali proti Rusom, Poliakom, Nemcom, bojovali s každým, kto ich utlačoval. Obdivuhodné to, ako sa tri roky prebíjali cez nepriateľské ( naše ) územie, aby oznámili svetu, čo sa deje na Ukrajine po svetovej vojne. Obdivuhodné to, že ovládali veľkú časť svojej krajiny do roku 1956, teda 11 rokov si s nimi stalinisti nevedeli radi. Rozhovory s tými, čo to všetko prežili a nakoniec sa dožili slobodnej Ukrajiny. Majú môj veľký obdiv. ()
V titulcích filmu uvedeno: rok výroby 2011. ()
Dokument na téma Banderovci Ukrajinská ozbrojená armáda (UPA) nacionalisté bojující za nezávislost Ukrajiny. Tento unikátní dokument jehož první polovina je o historii hnutí a druhá o útěku banderovců na západ přes Československo je mozaika výpovědí pamětníků, historiků a několika málo dobových záběrů. Ukrajina měla tu smůlu, že se snažila bojovat za nezávislost na brutální vládě teroru stalinistického SSSR tím, že se spojila s nacistickým Německem. Na jednu stranu můžu sympatizovat a mít pochopení pro boj proti utlačovatelům vlastního národa a nakonec proti Němcům a Polákům ( tenhle dokument mi otevřel oči ohledně volyňského masakru - skvělý film Volyň (2016) - protože Ukrajinci a Poláci si nemají moc co vyčítat do odporných zločinů, zvlášť, když to odskákalo stovky Čechů), jenže problém je, že Ukrajinci asistovali Němcům při vyvražďování židů, protože když už samostatnou Ukrajinu tak rasově čistou. Jakékoliv mé sympatie berou za své, když se sečtou oběti banderovců při průchodu Československem , ne že by jich bylo tolik, ale byly zbytečné ( totál prasárna vražda několika navrátivších se židů z koncenráku na Slovensko ) ()
Velmi zajímavý dokument o nejednoznačné historii ozbrojené složky ukrajinských nacionalistů. Výpovědi přímých účastníků až strhující !!! ()
Ač jsou banderovci kontroverzní pro svou ochotu spojit se s nacisty, není sporu o tom, že jejich cíle byly vznešené - bojovali proti Stalinovi a komunistům, bojovali za svobodnou Ukrajinu - ale nebylo jim přáno... ()
Jeden můj děda je zarytej komár a ten mi odmalička říkal, jaký to byly kurvy. Druhej můj děda je zase nácek a ten vždycky vyprávěl, že byli dobrý a jak je po válce museli honit. Vždycky je prý nechali útéct a takhle je dohnali až k hranicím. Hlavně se prý s nima nechtěli potkat. Jenže on asi lže, protože je napůl blázen. Já jsem za tento dokument opravdu rád, protože jsem aspoň trošku pochopil, jaký útlak a šikanu museli ty lidi zažívat a co je vedlo k tomu, že se radši přidali k Němčourům. Popravdě, já jsem ani nevěděl, kdo ten Bandera byl, takže pro mě celkově hodnotné. Co mě také zaujalo byla hudba - chvilkama takové to neilyoungovské drnkání jako v Mrtvém mužim je hodně působivé. Tady se v obsahu zmiňuje, že se dokument ptá, jestli se dají jejich činy omluvit, ale to vám tady nikdo neřekne a ani nevnucuje a obrázek si budete muset udělat sami. Za sebe říkám, že nevim, ale že se prostě není čemu divit. ()
Jednostranný oslavný dokument. Prostor zde dostávají pouze bývalí banderovci, jejich příbuzní, přátelé, obdivovatelé s výjimkou asi dvou volyňských Čechů, kteří velmi opatrně naznačí zločiny banderovců. Vyjádření Rusů, Poláků, Ukrajinců - neobdivovatelů Bandery, nestranných historiků chybí. Něco jsem se sice dozvěděl, ale jinak je to ukázka propagandistické práce ČT. ()
Zase něco dobře udělaného, co mi osvětlilo věci, o kterých jsem věděl něco jen mlhavě. ()
Výborný český dokument, ktorý zobrazuje v skratke históriu banderovcov aj samotného Banderu - od medzivojnového obdobia až po roky po 2. sv. vojne a so zameraním na čo najväčší realizmus a neidealizáciu. Je tu veľa rozhovorov jednak s českými historikmi, jednak s preživšími ukrajinskými Čechmi a ďalšími pamätníkmi a jednak so samotnými banderovcami, ktorým sa podarilo utiecť a prežiť. Napriek ťažkej téme sa tvorcom podarilo podať viacstranný pohľad na ukrajinské národné problémy s tým, že necháva divákovi vybrať si vlastný názor a nepodsúva mu iba zjednodušenú a zidealizovanú verziu udalostí. ()
Ne úplně jednoznačný dokument, stejně jako doba o které pojednává. Berte to jako okno do historie Ukrajiny a šílených událostí které jí zmítali kolem 2. světové války a překvapivě i 20 let po ní. Zjstíte kdo to byli Banderovci, co všechno komu provedli, co na Ukrajině prováděli Rusové čili Stalin, bolševici, NKVD, Němci a Poláci a co se dělo na oplátku jim. A taky co se dělo židům a běžnému obyvatelstvu. Byl to ještě větší chaos a zvěrstvo než nedávná válka v Jugoslávii. Krev a spáleniště. A teď se zpátky podívejte na českou a slovenskou historii a buďtě rádi že nás to jenom lízlo. S takovoudle zdevastovanou minulostí budovat stát kterej žádná z velmocí nechtěla je dost těžkej osud. ()
Na východě se od nepaměti mezi sebou mleli Ukrajinci, Poláci i Rusáci. Mladí ukrajinští nacinoalisté v čele s Banderou po vstupu vojsk 3. říše na Ukrajinu se chtěli přidat na jejich stranu. To ale nevyšlo. Pro Hitlera to byla stejně jen podřadná rasa. A Bandera mazal do koncentráku. Banderovci až do obratu ve válce bojovali proti všem. Po válce samozřejmě potřebovali zmizet co nejdál od Stalina a jediná cesta byla směr západ. Škoda, že dokument je zpracován trochu zmatečně. ()
Dokument sa snaží vytvoriť dojem, že banderovci boli produktom doby. Históriu v tej dobe ale niekto vytváral. Vytvárali ju fanatickí ľudia. Bola to myšlienka nacionalizmu. V každom štáte v ktorom bola bieda sa týmto skupinám ľahko preberala moc. Pamätníci dodnes spomínajú na strach, ktorý im naháňal už len samotný pojem banderovci. Mali heslo Ukrajina Ukrajincom bez Rusov, Poliakov a Židov, proti ktorým bola odhodlaná bojovať "do poslednej kvapky krvi". Pri pacifikácii národnostných menšín len roku 1930 vypálili poľské trestné oddiely viac ako 800 ukrajinských a bieloruských dedín. Sympatie Ukrajincov mala spočiatku Ukrajinská sovietska republika. Avšak ďalší vývoj v ZSSR - násilná kolektivizácia, likvidácia tzv. kulakov a ďalších stredných vrstiev, prenasledovanie náboženstva a cirkví, centralizmus, národnostná netolerancia a porušťovanie obyvateľstva - pôvodnú podporu značne oslabili. Pod vplyvom stalinských zločinov, represálií, vyhľadávania tzv. buržoáznych nacionalistov a umelo vyvolávaných hladomorov (1933 - 1934) rástol extrémny nacionalizmus.Vojnu Nemecka proti Sovietskemu zväzu a Poľsku pokladalo za jedinú reálnu možnosť dosiahnutia nezávislosti Ukrajiny. Keď sa banderovci po prepadnutí ZSSR ocitli v Ľvove o sedem hodín skôr ako nemecké vojsko, z haličskej metropoly vyhlásili 30. júna 1941 obnovenie samostatnosti Ukrajiny. Nacistické vedenie však odopieralo hovoriť o nezávislom štáte a dalo sa na cestu teroru voči vedeniu banderovcov, ktoré odmietlo odvolať tento akt. Banderu, Stecka a iných internovali do koncentračného tábora v Sachsenhausene. Banderovskí ilegálni pracovníci pôsobili takmer v každej obci a osade na západnej Ukrajine. Ako odpoveď na predošlú ukrajinofóbnu politiku poľskej vlády sa jedným z hlavných objektov útokov banderovcov stali oddiely Armie Krajowej - Poliaci, potom komunisti, sovietski kolchozníci, Židia. Vyhýbali sa bojom s nemeckými jednotkami. Nemci, uvedomujúc si jej silu, začali banderovcov podporovať muníciou, proviantom a dôstojníkmi školiteľmi, z väzenia prepustili vedúcich činiteľov OUN a UPA Banderu, Buľbu-Borovca a iných.Roku 1943 sa na podnet Meľnyka a so súhlasom Adolfa Hitlera z haličskej mládeže sformovala 14. granátnická divízia Wafen SS Galizien, ktorá sa roku 1944 podieľala na potlačení Slovenského národného povstania. Banderovské podzemné hnutie existovalo na západnej Ukrajine až do roku 1950, jej pozostatky do roku 1953, ich členovia vraždili straníckych a sovietskych pracovníkov, miestnych boľševických a kolchozných aktivistov, útočili na miestne bezpečnostné oddiely, podpaľovali vládne a úradné budovy, kolchozy, sovchozy atď. Pri diverziách, sabotážach a teroristických činoch počas najvyššieho stupňa činnosti banderovského nacionalistického podzemia (1944-1946) zahynulo okolo 30 000 predstaviteľov orgánov sovietskej moci a stá tisíce miestnych obyvateľov. Severovýchodné Slovensko, susediace s juhovýchodným Poľskom a časťou západnej Ukrajiny, sa stalo cieľom vpádov jednotiek banderovcov už krátko po skončení vojny. Prvé menšie skupinky sa vyskytli v oblasti Spišskej Starej Vsi a Medzilaboriec začiatkom augusta 1945, v priebehu roka pribúdali prípady ohrozovania miest a obcí Svidníka, Stropkova, Sniny, Humenného, Medzilaboriec, Prešova či Giraltoviec. Tieto skupiny pochádzali prevažne zo západnej Ukrajiny a postupne mali až niekoľko sto členov. Chceli sa uchýliť na Slovensko, aby sa vyhli bojom s Poliakmi a so Sovietmi. Koncom roka 1945 banderovské vpády na východné Slovensko zosilneli a zagresívneli. Medzi najviac postihnuté obce patrili Nová Sedlica a Zboj. Vláda ČSR vydala rozkaz posilniť ohrozený priestor o vojenské jednotky prevelené z Popradu, Trnavy, Žiliny a Moravy, neskôr aj o guľometné roty, čaty protitankových kanónov a rotu obrnených áut, pričom skupina mala až 2 500 mužov. Čs. jednotky prehradili všetky dôležité smery a hliadkovali v priestoroch banderovského výskytu. Do konca roka 1945 sa im podarilo oddiely UPA vytlačiť za čs. hranice. Najväčšie problémy so zneškodňovaním banderovcov nastali roku 1947. V lete sa mnohé banderovské skupiny pokúsili prebiť cez územie Československa do americkej zóny v Rakúsku a Nemecku, kde mali zahraničné vedenie a zároveň istotu, že ich americké úrady nebudú stíhať. Začiatkom júla sa jednotky Chromenka a Burlaka dostali až do masívu Nízkych Tatier a pokračovali na Západ. Dostali sa do obkľúčenia a začiatkom septembra sa vzdali. Viacero menších skupín prechádzajúcich slovenským územím bolo v priebehu jesene 1947 zneškodnených, niekoľko jednotlivcov či malých skupín prešlo. Roku 1947 čs. orgány zneškodnili 350 banderovcov, z ktorých približne 60 zahynulo, 260 bolo zajatých a 30 sa dobrovoľne vzdalo. Stratám sa nevyhli ani čs. jednotky - v boji padlo približne 30 vojakov. Na vyčíňanie banderovských skupín doplatilo okolo 20 civilistov, ktorí sa stali obeťami prevažne protižidovských akcií v novembri a decembri 1945. Televízne štúdio Ostrava vyvolalo emócie, no prehliadlo množstvo faktov o banderovcoch. Porovnávať banderovcov s husitmi mi pripadá nemiestne. () (menej) (viac)
Strašně nekritikcé hodnocení této pro mě donedávna neznámé historické kapitoly. ()
Keď človek pozerá té to dokument, utvrdzuje sa v tom, že my ako ľudský druh sme odsúdení ba sebaskazu. Nezaslúžime si túto planétu. Sme len vírus ktorý sám seba zničí. ()
Mám tyhle dokumenty,které poodkrývají obecně kontroverzní témata dost rád,viz.třeba ještě Vlasovci nebo i Mašíni.Pro jedny hrdinové,pro druhé vrazi,holt,není voják,jako voják a mince mají vzdy dvě strany.PS:nemůžu si nerejpnout do uzivatele igi.B,ten blabolí o směsi bez ladu a skladu, o účelově vybraných pamětnících, o uměle vyvolaném politickém tématu,takhle může mluvit jenom zavilej komanč se srpem v zádech a kladivem v pr...li!!! ()
Hodně silný zážitek a skvěle natočeno. Nevadily mi ani mluvící hlavy, kvůli kterým jinak historické dokumenty moc nemusím. Díky tomuhle filmu jsem asi přišel na to proč. Doteď mi možná neměli co říct... ()
prva cast filmu sa venuje politickemu vyvoju na ukrajine po prvej svetovej vojne a dovodom vzniku ukrajinskej povstaleckej armady. v druhej polovici dominuje prechod oddielov UPA cez ceskoslovensko a reakcii CS armady. cely dokument sa tak javi ako nekonzistentny. dokument zial niektore fakty nespomina (vzhladom k obsiahlosti temy ma pomerne nizku minutaz). na druhej strane dava velky priestor citovo zafarbenym prejavom bojovnikov UPA - teraz uz dochodcov, ktori pri niektorych myslienkach pustia aj nejaku tu slzu... urcite je to svojim sposobom zaujimavy a prinosny dokument, ktory si vsak nasledne vyzaduje dalsie studium problematiky. ()
Reklama