Réžia:
Miloš FormanKamera:
Miroslav OndříčekHudba:
Galt MacDermotHrajú:
John Savage, Treat Williams, Beverly D'Angelo, Annie Golden, Dorsey Wright, Don Dacus, Cheryl Barnes, Richard Bright, Nicholas Ray, Charlotte Rae (viac)VOD (3)
Obsahy(1)
Filmová adaptácia jedného z najvýznamnejších muzikálov 20. storočia, ktorý je kritikou spoločenského a politického konzervativizmu, odsúdením vojny vo Vietname, a zároveň oslavou hnutia hippies a ich ideálov. Vidiecky mladík Claude pricestuje do New Yorku z rodnej Oklahomy, aby vstúpil do armády a následne odišiel bojovať do Vietnamu. V Central Parku sa však zoznámi so skupinkou voľnomyšlienkárskych hippies, ktorí celkom zmenia jeho pohľad na život. (RTVS)
(viac)Videá (1)
Recenzie (685)
Vlasy jsem chtěl vidět už jenom proto, že je natočil Miloš Forman. Nicméně je třeba se připravit na fakt, že se jedná o muzikál a pokud Vám sedí sedmdesátková a osmdesátková muzika hippies generace, tak si to patrně i užijete. Já jsem s muzikou dost šíleným způsobem zápasil, ale jednotlivé postavy to perfektně vynahradily. Pan Forman totiž ani v tomto případě nezapomněl vykreslit pocity jednotlivých postav a tak, i přes pro mě nezajímavou hudbu, bylo na co koukat. Vrcholem je závěr, u kterého stálo tu hodinu a půl vyčkat. ()
Vlasy neměly velký úspěch, protože je Forman natočil deset let poté, co hnutí hippies stanulo na svém vrcholu. Myšlenky „flower generation“ byly tehdy už skoro dekádu „out“, a na nějakou nostalgii bylo zase ještě příliš brzy. V Americe (a v západním světě vůbec) proto film zapadl, a později, když nastal čas na revival, už tam nikdy nebyl pořádně „znovuobjeven“. Jiná situace je ovšem u nás. Tady byl tenhle film vždycky kultem. A zůstává jím doposud. Dlouho byl zakázaným ovocem, ale i poté je objevován stále novými generacemi diváků (i když asi pořád užším okruhem). Líbí se dokonce i lidem, kteří by pravého hippie pokládali nejspíš za zapáchajícího bezdomovce. Muzikálová móda mě nechává zcela chladným. Vlasy jsem viděl poprvé koncem 80. let. Za sebou jsem tenkrát měl už skoro dva roky drezúry v bláznově zeleném šatu, a svoboda byla cítit ve vzduchu. K jejímu dosažení ovšem pořád chyběl ještě nějaký ten pátek. Forman mi na chvíli dal to, po čem jsem prahnul už více než 700 dlouhých dní. Ten film pro mě zůstává čistě osobní záležitostí. Kašlu na muzikály. Vlasy jsou krásným filmem o svobodě, o pocitech i iluzích. A jasně... Ty písničky jsou super. ()
Pokus o návrat do květinových šedesátých let. Žel už nějak nedokážu cítit sympatii k hippie ideálům té doby. Všichni byli v pohodě, žili jen pro dnešek, milovali volnost... Ty hodnoty znějí tak lidumilně, ale přitom klamou zevnějškem. Byla to také kultura sobectví, dětinské nezodpovědnosti, naivního pacifismu, sebezničující vzpoury. Nemám potřebu si ji idealizovat. ()
Nejsem si jistý, jestli chtěl Forman opravdu natočit "tak trochu jiný muzikál" nebo jestli se prostě jen žánrově utnul, ale když jsem si odmyslel ty písničky (tím teď vůbec nemyslím jejich kvalitu), tak se mi to celkem líbilo (poté, co jsem poznal tvorbu Boba Fosse, mám dojem, že mu šlo o to první, ale víc se přiblížil k tomu druhéhu). Ale možná na výsledném dojmu má podíl i fakt, že můj zatím jediný jmenovec, na kterého jsem ve filmu narazil, je tady vesměs mým pravým opakem. Ten pocit, že si Forman nějak popletl dekády, ovšem mám. ()
Nejsem zvláštní obdivovatel Miloše Formana, tohoto rodáka z Čáslavi, který je rok od roku módnějším tvůrcem a znalost jeho kompletního díla patří k lepšímu jménu. Nicméně už od dětství mě provází láska k jeho dvěma filmům, právě k Vlasům a k Valmontovi. Všechno ostatní beru víceméně vlažně. Samozřejmě, že po seznámení se s jeho ranou tvorbou je mnohem snazší v jeho pozdějších filmech identifikovat jeho typické znaky, ale tak je to přece během každého procesu, když se někomu věnujeme intenzivněji. Aktuálně mám za sebou nevšední zážitek kino projekce šílené archivní kopie z NFA. Toto bych raději nezažila, přeci jenom barevné širokoúhlé hudební filmy jsou tu od toho, aby své diváky zaplavily nádherou a kvalitním zvukem. Naštěstí mám ještě v dobré paměti lepší kopie a z nich mohu vycházet i nadále. Je nade vše jasné, co se Milošovi líbilo na celém tématu a proč si uhájil realizaci Hair i anachronicky proti proudu času. Miloš dává tomuto muzikálu skvělý humor, nezbytnou českou zálibu v trapnosti a hlavně široké srdce, které je sto pojmout všechny bolesti západního světa. Choreografie je velmi živá, dialogy do ní přecházejí přirozeně a lehce, je zkrátka radost prožít si těch pár dní před Claudeovým narukováním a zjistit, kdo to byl prostovlasý Berger. Závěrečná pointa v Nevadě mrazí více, než jakékoli jiné soudobé vážné drama a my se přes to všechno můžeme prosmát od začátku dokonce. Souznění s partičkou volnomyšlenkářů je univerzální a nemusí nutně apelovat na naše názory k válce ve Vietnamu. Květinová mládež nebyla o tolik jiná něž jakákoli před ní nebo po ní. Mít ostré nebo snobské rodiče není nic zvláštního, otázky kolem svobodného mateřství jsou stále stejné, podobně jako postoj k vlastní identitě. Věk vodnáře možná přinesl určitý postoj a styl, ale Hair dokázali překonat propast času ve jménu přátelství. ()
Galéria (37)
Zaujímavosti (40)
- Miloš Forman rád vzpomínal na spolupráci s "menším snědým mladíkem," který už na pohovoru vypadal na první pohled inteligentně. Byl to začínající dramatik Michael Weller, který pro režiséra později zadaptoval i Ragtime (1981): "Nikdy mi nevyhovuje scenárista, který prostě jen poslušně vykoná, co si přeju, protože já často nevím, co si přeju, dokud to neuvidím. Proto potřebuju silnou osobnost pro skutečný tvůrčí dialog. Michael měl vždycky svou hlavu a nevadilo mu, když jsme spolu občas byli na kordy." Největší zádrhel přišel, když se tandemu stále nedařilo vymyslet samotný závěr příběhu: "Oba jsme se zašprajcovali, byli čím dál sarkastičtější, až jsme na sebe nakonec otevřeně řvali. Ještě nikdy předtím jsem nezažil takovou bitvu. A když už jsme byli naprosto v koncích, najednou došlo uprostřed bouřlivé hádky k magickému propojení a oběma nám najednou vytanul stejný nápad: co kdyby si hlavní hrdina Berger prohodil místo s brancem Claudem? Zbytek scénáře jsme sfoukli za půl hodiny." (NIRO)
- Hlavnú úlohu Claudea Hoopera Bukowského (John Savage) mal hrať Brad Dourif, s ktorým režisér Miloš Forman predtým spolupracoval na filme Prelet nad kukučím hniezdom (1975). (Raccoon.city)
- V závěrečné scéně je obsažen výtažek z „Romea a Julie“ od Shakespeara. (don corleone)
Reklama