Réžia:
Peter HortonScenár:
Robert KuhnKamera:
Andrew DintenfassHudba:
Dave GrusinHrajú:
Brad Renfro, Joseph Mazzello, Aeryk Egan, Annabella Sciorra, Diana Scarwid, John Carroll Lynch, Nicky Katt, Renée Humphrey, Bruce Davison, Samantha Lemole (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Třináctiletý chlapec Erik se společně se svou matkou Gail právě přistěhoval do nového domova v Minnesotě. A se svým výrazným jižanským akcentem a poněkud odlišnými manýry pouličního rošťáka se zde cítí být dost ze hry. Tedy alespoň do momentu, než pozná Dextera, o něco mladšího chlapce ze sousedství. A zdá se, že právě tahle dvojka by mohla společně poznat, co to znamená opravdové přátelství. Jenže velmi záhy začne Erikova matka jejich kamarádství bránit. Dozvěděla se totiž, že vinou nepozornosti doktorů a použité injekční jehly je nyní Dexter nakažený virem HIV. Má AIDS. Erik si zpočátku z této zprávy nic nedělá, ale je jasné, že smrtelná nákaza přeci jen staví mezi oba mladíky stále vyšší zeď, stejně jako předsudky okolí. Tam, kde to dospělí vzdávají, ale nakonec zaúřaduje dětská vynalézavost. V jednom časopise se totiž mladíci dočtou, že nějaký doktor v New Orleansu prý nalezl zázračný lék, který by mohl Dextera jednou provždy zbavit jeho prokletí a vrátit mu naději v budoucnost. A rozhodnou se ho navzdory názorům svých rodičů vyhledat. V posmutnělém, a přesto hřejivém americkém dramatu z roku 1995 se v hlavních úlohách představili Brad Renfro a Joseph Mazzello. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (62)
Tenhle film jsem už dlouho neviděla, ale stále ho nosím v hlavě - nějakým způsobem mě hodně oslovil. Líbí se mi i celkové vyznění filmu, které se nesnaží být superdojákem, ani na mě nehrne nepravděpodobnosti, akce nabité hrdinskými činy, dokonce ani vulgarity... Navzdory odhadnutelnému a smutnému konci je to milý film, který nešokuje, ale potěší. Jeden z těch, které se vám bezděky dokáží dostat pod kůži. Bohužel jsem si na něj vzpomněla nedávno v souvislosti s úmrtím Brada Renfro, který v tomto filmu rozhodně nehrál špatně. Škoda ho. ()
Jo! Souhlasím s tím, že to trochu připomínalo Stůj při mně (a ten mám taky hoooodně rád). Shodou okolností jsem v krátké době viděl dva filmy o umírání - tohle a Neklid - a oba byly skvělý! ()