Kamera:
Matthew LibatiqueHudba:
John FrizzellHrajú:
Rachael Leigh Cook, Tara Reid, Rosario Dawson, Alan Cumming, Parker Posey, Gabriel Mann, Paulo Costanzo, Missi Pyle, Justin Chatwin, Marnie Alton (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Josie, Melody a Val spolu kamarádí od dětství a rozhodně nehodlají uvíznout navěky v rodném Riverdale. Doufají, že se svou dívčí kapelou získají slávu, aniž by musely změnit dosavadní styl. Nepodléhají totiž módním výstřelkům, ale o to víc muzicírují srdcem. Jenže pak se všechno zamotá. Dívčí skupinu objeví manažer Wyatt Frame a doporučí ji Fioně ze známé nahrávací firmy. Najednou má skupina Pussycats svůj první single, který se ihned stane hitem, dívky jsou na roztrhání, nahrávají, koncertují a fanouškové se jen rojí. Wyatt a Fiona však mají jiné plány a v nich není pro všechny tři dívky místo chtějí udělat hvězdu jen z Josie a Pussycats strčit k ledu. Jenže to neznají sílu kamarádství... (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (21)
Kdysi dávno, ještě jako malá slečna, jsem tohle viděla na HBO asi pětkrát. Teď po letech jsem na film znovu narazila a jo, docela chápu, že se mi to tenkrát mohlo líbit, ale dneska už mi to připadá jako neskutečně přiblblá blbost. Potenciál by to mělo, stupidním vtípkům parodujícím hudební průmysl (a způsob, jakým funguje svět mladých) jsem se taky zasmála, ale to je asi tak všechno. Krom té vtipné části je ten film přehlídka trochu i trapných, zbytečně přehnaných situací. Znova už to nejspíš vidět nemusím. Děsivý je, že za posledních čtrnáct let se toho moc nezměnilo a vymývat mozky je pořád děsně snadné - a ani k tomu není zapotřebí mixovací pult a dva padouši pro zasmání... ()
Josie and the Pussycats sú dosť možno mojím najväčším filmovým guilty pleasure. Výrazný podiel na tom má určite Rachel Leigh Cook (Josie), z ktorej som totálne hotový. Ale aj filmík ako paródia či miernejšia satira na hudobný šoubiznis je dobrý. Úvod s DuJour, TRL či odhalenie "pravých" totožností záporákov sú super. Najlepší mi však prišiel vtip s Metallicou :). K tomu parádny soundtrack. No ako hovorím guilty pleasure ako sviňa. 70% ()
Chytře blbá satira ve stylu PRAVÉ BLONDÝNKY nebo ZOOLANDERA, tentokrát na hudební průmysl podle animovaného seriálu MTV a v režii tvůrců POSLEDNÍHO MEJDANU (ze kterého sem do menších rolí zrekrutovali Breckina Meyera a Setha Greena). Film je nabitý pěknými holkami, vtipnými nápady a cameo rolemi a má skvělé záporáky v Parker Posey a Alanu Cummingovi, jako celek je to ale slabé. Navíc už jsou to roky co jsem pravidelně čučel na MTV, takže jsem leccos nepochytal. Ale koukat se nato dá. ()
Film Josie a její kočičky, v němž hraje hlavní roli osekaná verze Pussycat dolls (nebo to byly jiný pusiny?), to je novej Spice World. Protože je to úplně stejně ujetý, jen ta kapelka je fiktivní. Nebo ne, je to novej Zoolander, páč se tu zase o sto šest nepřímou cestou (tentokrát popíkem) ojebává lidský podvědomí. Nebo ne, je to vlastně předobraz k Hunger Games, protože to je úplně stejně barevný a hlavní záporačka jako kdyby ze stejnejch vajec s postavou Elizabeth Banks vypadla. A taky je to tak retrácký, až jsem čekala, že na mě každou chvíli vybafne Austin Powers. A je to i tak stupidní, že mě to fakt bavilo a nad postavou Tary Reid jsem smíchy vyprskala půl svačiny. O slintání nad Rosárkou tu radši pomlčím. Něco nekalého skrývá se ve zvuku. Já mám dost přesvědčivej pocit, že jsem viděla ptákovinu, která byla fakt hustá. PS: Ještě že nejsem tak šťastná, abych musela ve sprše strávit půl dne :D ()
Jsem absolutně nadšený z toho, že Josie and the Pussycats jsou nejlepší kapela na světě, že mám doma všechna jejich alba, že mám ukrutnou chuť na Coca-cola zero, že okamžitě potřebuji nový svetr od Tommy Hilfigera i z toho, že oranžová je nová červená. Ať žije podrahová reklama, která však na mne buď nefunguje nebo jen poslouchám kapely, do jejichž hudby by nikdo takovou reklamu nevložil. Já totiž doma nemám žádné album Josie and the Pussycats, výrobky s umělými sladidly neberu do držtičky, žádný můj svetr není znetvořen módní značkou a má oblíbená barva byla vždycky černá. Nemohl jsem si nevšimnout, že tento snímek disponuje nemalou dávkou stupidity, ale hudební čísla mi spolehlivě uváděla nohy do pohybu, rozsekané hvězdy DuJour tomu dodaly trochu svátečně přihřáté nálady a skvělá Tara Reid mi tou svou úžasně pitomoučkou bubnující blondýnou zvedala náladu při nejedné replice. ()
Reklama