Réžia:
Christophe BarratierScenár:
Christophe BarratierHudba:
Philippe RombiHrajú:
Laetitia Casta, Guillaume Canet, Jean Texier, Kad Merad, Gérard Jugnot, François Morel, Ilona Bachelier, Marie Bunel, Clément Godefroy, Grégory Gatignol (viac)Obsahy(1)
Chlapci z dvoch susedných francúzskych dedín Longeverne a Velrans spolu odjakživa nemilosrdne zápolia. Potom, čo sú jednému zajatcovi z oblečenia odtrhnuté všetky gombíky, takže odchádza domov obnažený a potupený, dostáva ich zápolenie celkom nový rozmer. Vypukne gombíková vojna a víťazom sa stane ten, kto v nej získa viac trofejí. Medzitým sa však k bezstarostnému svetu chlapcov čoraz viac blíži aj nebezpečenstvo, ktoré so sebou prináša skutočná vojna. (STV)
(viac)Recenzie (69)
Přišlo mi to jako hnusný kýč a to i přesto, že podstatné jméno kýč pro mne právě neznamená automatické spojení s něčím podobným jako je hnusný, odporný, prvoplánový apod. Kýčem se často nechám opojit a příjemně pobavit. Tady jsem na vážkách, poněvadž předlohu znám jen z vyprávění a původní ( a lépe hodnocený) film z roku 1962 jsem dosud neviděl, tato verze mi ale čpěla levnými emocemi, které po mne bez účinku sklouzávaly, prvoplánovými hudebními, a postupem času otravnými, motivy, které měly v divákovi asi vyvolávat dojem úžasného a velkého příběhu, herecké výkony až na výbornou ( nebo jen hezkou:) Ilonu Bachelier, a to jak dětské, tak vedlejší dospělé, mne nijak nenadchly, ono to možná bylo tím podivným scénářem, kdy se z dětských bitev ( asi to bylo humorné, ale já to nepochopil, no) dělaly hry na hrdiny.. Nu hodnocení si ale tentokrát nechám až po zhlédnutí původního filmu ( knížku bych rád, ale to by bylo tak možná příští..válku) 2014: Originál viděn, tady se omezím na lakonické: odpad ! ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $41,866 ║Tržby Celosvetovo $15,075,000▐ už je troška zbytočné točiť stále to isté, čo už predtým bolo dosť dobré ale našťastie v poslednej tretine filmu sa to celkom pekne vyfarbí v takú drámičku, ktorá popravila chuť, ináč vizuál a obsadenie slušné /55%/ ()
Už dlouho jsem neviděl adaptaci, která by byla po všech stránkách mimo. Barratier zvolil zcela nesmyslně pastelovou a hyper-kýčovitou formu, která z klukovské hry činí jakési povznesené infantilně válečnické drama - tím ale bere příběhu veškerou poezii, rozvernost a úsměvné napětí mezi malými činy a jejich "velkými" ozvuky v klukovském kolektivu. Pergaudova kniha obsahuje esenci dětského škorpení ve vší nezávaznosti, a přitom se nijak nevyhýbá zodpovědnosti - ta zastihne oba hlavní aktéry ve skvělém a ne zrovna "sluníčkovém" závěru. Jenže Barratier knihu rozoral, části příběhu i postavy ležérně rozesel po celé stopáži (takže nedávají příliš velký smysl) a pospojoval je nezáživnou ideologií: už tu nejde jen o hru, ale přemítá se tu o hrdinství, odboji, republice, rase... a Knoflíková válka je bohužel tím nejnudnějším učitelem a rétorem - zřejmě i vinou dabingu, který křečovité dialogy ještě posouvá k teatrální deklamaci. Nevím, proč prostý příběh o klukovinách, které přerůstají z půtek ve skutečný konflikt, je třeba nadívat ušlechtilými motivy židovství, vzdoru a ušlých lásek. Obzvlášť v téhle tezovité a neživotné podobě. Nucená "poučnost" filmu by byla snesitelná, kdyby byla vykoupena alespoň dobře odvyprávěným příběhem, silnými postavami a kvalitním řemeslem. Jenže Knoflíková válka je prostě a jednoduše hnusný kýč, který není schopný sdělit ani desetinu emocí a poselství předlohy - zarážející je fakt, jak původní výsměšný tón ke světu dospělých obrací film k té nejpovrchnější patriotické agitce o francouzském odboji (ať se na mě nikdo nezlobí, ale tohle má asi stejnou výpovědní hodnotu jako Haló, haló). Skvělý film Yvese Roberta z roku 1962 zůstává neohrožený svým civilním tónem, vtipem a klukovským nadšením - všechny ty "pseudodospělácké" kompozice a otřesně vlezlá hudba nové verze vyznívají jako hodně mizerný vychovatelský vtip. Pochcat a uřezat všechny knoflíky: zneuctěné modly dětství neodpouštím! ()
,,NEJDŘÍV, TI VYTAHÁME PRSTY. PAK TI VYPÍCHNEME OČI. PAK TI UŘÍZNEME JAZYK A PTÁKA! POKUD HO OVŠEM NAJDEM. A NAKONEC TVOJE KOULE....“ /// Co vám budu povídat - každá válka musí mít svoje jméno…. Stejně jako Takashi Miike dělá osvětu mezi samuraji, zřejmě (jinej důvod nevidím) Ch.Barratier chce zapůsobit na tu drobotinu Evropskou. Klučičí války totiž zůstanou v dětských snech na furt. Stejně jako první lásky, nebo touha po hrdinství. Ti 12-15ti letý tady určitě najdou dost pozitiv. Možná i učitel(ka) dějepisu. Ale ortodoxní milovníci předlohy budou zřejmě špatně kousat nejen to, že tady jde o víc než o knoflíky. Tenhle film je jinej. Což by mohla bejt jeho výhoda. U prvniček. Ovlivněn dítětem svým – za 3* v pohodě. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou napsal Louis Pergaud v roce 1912 číst nebudu a na starý filmy seru. 2.) Vyrůstal jsem bez knoflíků. 3.) Říkaj mi ,,kulhavej pták“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ** AKCE * NAPĚTÍ ne ()
Na původní verzi tohoto titulu si už bohužel nevzpomínám, abych mohl autoritativně porovnat kvality obou snímků, ale přijde mi, že je to slušná práce se slušným rozpočtem a přiměřenou technickou stránkou, na které mi vadí snad jen to, že až příliš hraje na vážnou strunu a prim má okupační atmosféra s hrozbou židovských transportů, zásahů kolaborantských úřadů a s všudypřítomnou hrozbou války. Klukovské soupeření dvou místních part a komický rozměr příběhu je vlastně v pozadí. Navíc film až moc hraje na tu degaulleovskou legendu Francie bojující a sjednocené proti nepříteli. Celé městečko se krásně sjednotí ve snaze pomoci židovskému děvčeti před zatčením. Skutečnost byla podstatně komplikovanější a zdaleka ne tak idylická. Podpora vichystické Francii nebyla ani zdaleka bezvýznamná a antisemitismus byl ve francouzské společnosti hluboce zakořeněný. Tohle je spíš film výchovný a idealizující, nicméně bez zásadních kiksů a celkem sympatický. Osobně mám ale radši úsměvnější kategorie filmů o dětech, jako jsou např. u nás Páni kluci nebo francouzské Mikulášovy patálie. Celkový dojem: 70 %. Každopádně ocenění si zaslouží zejména kamera a výborná hudební složka. ()
Tvůrcům se podařilo sehnat herecký ansámbl, který se podobá originální verzi filmu ze šedesátých let, ale pro mě zcela z nepochopitelných důvodů jsou zde přidány zcela zbytečné linie navíc. Zejména židovská tématika, která není ani v knize. Nevím, zda francouzi chtěli na něco poukázat, nebo poučit více diváka o době, ale já jsem se chtěl vrátit do svých bezstarostných dětských let, kde jsme se na louce prali s klukama apod. ()
Dvě hvězdičky asi jen za Piňďu. Jo, kdybych to byl býval věděl, tak jsem na to nekoukal .. ()
Knoflíková válka je jenom jedna. Ta z roku 1962. Je to vlastně stejné jako s Rychlými šípy. I ti jsou jenom jedni. Dvakrát do stejné řeky se prostě vstoupit nedá. ()
Více v kultovské recenzi, tady jen krátce. Vzácná výjimka, kdy skoro remake (alespoň kostry námětu) dodal původnímu projektu nové kvality, vychutnáte si tak báječnou kameru a naprosto jedinečný hudební motiv, kterému marně vzpomínám nějaké připodobnění. Film rozhodně dělaný pro plátno nebo co největší úhlopříčky, s šestikanálovým zvukem. Laetitia Casta je pastvou pro oči každého muže, nádherná ve svém zadumání a strachu. A jak pravil kolega Kryšpín - dětští herci jsou opravdu skvělí, casting se hodně povedl! Přemýšlím, jestli Petit Gibus (Clément Godefro) není snad ještě lepší než v původním zpracování Martin Lartigue. No, asi jo. ()
Průměrný dobrodružný snímek určený hlavně pro menši publikum. Věřím, že by to byl větší zážitek, kdybych film viděl v původním zněním, ale bohužel tohle nám český distributor neumožnil. ()
Taková víkendova jednohubka, parta děti a jejich valka, nic pro mě zajímavého či nečekaného. ()
Knižní dílo jsem nečetl a předchozí starší film jsem neviděl. Nevím tedy zda je tu něco jinak, špatně či dobře, ale film se mi líbil. Je to taková klukovská záležitost v nepříliš pěkných časech. Je tu sice ukázané vše v laciném pozlátku naivity, ale hezky se na to kouká. Je tu přátelství, dětská krutost i nevinnost, láska, přátelství, čest a odvaha. Ten nejmenší klučina byl dokonalej :-) Jak se opil s bývalým vojákem, to byl filmový moment, na který se nezapomíná :-) Modelka Leatitia Casta ukázala, že umí hrát a že nepatří jen mezi další, co si chtějí zkusit film, když se umí procházet po molu nebo kdákat na pódiu. Já jsem byl průměrně spokojený ;) ()
Predlohu som nečítal, ani pôvodný film som nevidel, takže nemôžem porovnávať, no určite ide o vydarený film z vojnového obdobia z detského pohľadu. Skvelá atmosféra, výborne obsadení herci (hlavne detskí) a zaujímavý príbeh. ()
Proč se dnes dětské filmy tváří dospěle a ty dospělé jsou infantilní? Ve Francii současně vznikly dvě verze Knoflíkové války. Pokud se k nám dostala ta lepší, pak doufám, že nikdy neuvidím tu druhou. Místo klukovin pro kluky se Barratier pokouší vyrobit pomalu válečné drama, kde se probere židovská otázka i hrdinnost francouzského odboje a další kupa "závažných" témat. Pro děti ten film není ani zábavný ani výchovný (vše je tu zcela zkresleno) a pro dospělého hluboce urážlivý. A navíc nevkusný, za hudbu a práci kamery by někdo zasloužil na holou. Hnus. ()
Nie je to príbeh len pre deti, jeho sila pozostáva v jeho univerzálnom charaktere. Každý kto pozerá na tento film si zoberie z neho svoju rovinu. A ja ako obdivovateľ vojnových filmov som si z neho svoje odniesol. Film nám nenásilnou formou poukazuje na všetky neduhy francúzskej spoločnosti v dobe nacistickej okupácie. A kľudne ho môžeme zaradiť ako veľký protivojnový film venovaný deťom aj dospelým. Vojna medzi dvoma nezmieriteľnými družinami je vedená takmer na úrovni ako vojna za hroznej reality okupácie, perzekúcie Židov a vzájomnej spolupráce dospelých. Záverečná súdržnosť deti je vzorom pre jednanie všetkým. Deti mali svoju vojnu v ktorej sa riadili určitými pravidlami s obrovským, zmyslom pre lojalitu a česť, ktorá sa nepremietala do života dospelých. Takže tento krásny film nemôžeme chápať len ako hru deti, ale musíme ho brať ako poukázanie na zradu, kolaboráciu, neochotu zapájať sa do odboja, do obrany svojej vlasti cestou detských duši. ()
LA NOUVELLE GUERRE DES BOUTONS (Philippe Rombi) http://ost.sk/main_recenzie.php?id=698 ()
Milé, prvoplánové, neškodné. A chyběl mi větší důraz na války klučičí, na úkor války opravdové. ()
I když toto filmové zpracování Knoflíkové války má s původním filmem z roku 1962 společný víceméně jen název, musím uznat, že film měl něco do sebe. Nechápu, proč autoři filmu přenesli děj do druhé světové války, a tím pádem do děje zapletli židovskou otázku, ale budiž. Ovšem, že si dovolili vynechat hlášku „kdyby sem to byl věděl, tak by sem sem nechodil“, je neodpustitelné. Vsadím se, že ji postrádali všichni, kteří znají zatím nepřekonanou verzi z roku 1962. Udivila mne i prudernost autorů, kteří nechali kluky válčit pro jistotu ve spodním prádle. Bohužel filmu nepřidal ani český dabing dětských rolí; tedy s výjimkou toho nejmenšího. ()
Abychom nezůstávali pouze za velkou louží nebo na britských ostrovech, podíváme se tentokrát s dalším filmem do Francie, a to rovnou ke klasice z největších. "Knoflíková válka" je knihou, kterou dobře znají děti a dospělí nejen ve Francii, ale i v dalších zemích Evropy a snad i světa. Ano, známe ji i v České republice. Viděl jsem ji již kdysi dávno a mnoho jsem si z ní nepamatoval, a tak jsem nepohrdl novou verzí. Novou proto, že to má i ve francouzském originálním názvu. My jsme se spokojili jen s tím, že je to další "Knoflíková válka". Francouzský název, který obsahuje ono "nouvelle" vychází ze dvou skutečností. Ta první je čistě pragmatická - v roce 2011 šly do distribuce dva filmy, které jsou adaptací známé knižní předlohy. Obě jsou trochu jiné v tom, kam a kdy děj zasazují. První si ponechala originální název "La guerre des boutons", druhá adaptace, kterou se dnes chci zabývat, má právě ono "nouvelle", aby se odlišila. Nám je to celkem jedno, do širší distribuce se dostala právě mnou dnes recenzovaná verze. Ještě k tomu druhému důvodu, proč "nouvelle". Je to také proto, že původní děj se vzal a napasoval se na jiný čas. Kniha byla napsána v roce 1912, a tak nemohla akcentovat žádnou z velkých válek, i když k tomu vlastně tak trochu stejně došlo, i když samozřejmě až dlouho po vydání a po zkušenostech s válkami. Tvůrci filmu "Knoflíková válka" si tohle uvědomili a neudělali nic jiného, než že dali válku o knoflíky do souvislosti s válkou o Evropu. Ano, obdobím je druhá světová válka a německé pronikání do Francie. Potýkáme se tu s fašisty, ale pořád je to hlavně o dětech a o jejich válce. Musím říct, že děti si s dospělými moc nemusejí vyčítat, svou válku vedou znamenitě, ač samozřejmě nejde o krvavé boje. Jsou zde podpásovky, přesilovky, kdy se skupina vrhne klidně na jednoho, jsou zde i zrádci a nakonec i odplata. Nesměl by to být ale dětský film, aby to nakonec neskončilo dobře. Válečný přesah je zde trošku navíc, ale zase pomohl vykouzlit dojemné a emotivní momenty, které by ale filmu v konečném důsledku nijak nechyběli. Knoflíková válka se tak nakonec skončí velmi brzy, aby se řešily problémy větší. Láska získává navrch a pomáhá ukončit válku, nebo alespoň takové je poselství. Více: http://www.filmovy-denik.cz/2013/02/now-is-good-stand-up-guys-bourne-30.html ()
Vypadalo to dobře a zajímavě. Knížku jsem nikdy nečetla, ani jsem neviděla předcházející původní film, ale myslím, že ani tento nebyl špatný. Kupodivu výborní noví začínající herci jako Jean Texier nebo Ilona Bachelier a mezi nimi ještě pohledný "pár" Laeririe Casty a Guillaume Canet. Parádní "bojové scény" zvláště ta, kdy proti jedné hordě vyrazila horda jen v trenýrkách a tílcích. Takže já byla spokojená, je to zase něco jiného..prostě Francouzi točí krásné snímky, ale nebylo to nic převratného, takže 3*. ()
Reklama