Epizódy(10)
Obsahy(1)
Tretia séria sa opäť začína po trinástich mesiacoch. Na švédskej strane mostnej konštrukcie, sa nájde telo mŕtvej ženy, naaranžovanej do obrazu tradičnej rodiny. Obeť je identifikovaná ako Helle Ankerová, dánska občianka, známa lesbická aktivistka, ktorá mala za manželku švédsku ženu. Známa bola tiež ako priekopníčka prvej dánskej škôlky, založenej na neutralite pohlavia. Dánsko-švédske prepojenie opäť privedie k sebe medzinárodný tím vyšetrovateľov na čele so Sagou Norenovou. Tá bude so svojím novým dánskym partnerom vyšetrovať ďalší zložitý prípad a nateraz sa možno bude musieť pozrieť hlbšie do svojej minulosti. (STV)
(viac)Videá (1)
Recenzie (78)
Myslela jsem si, že bez Kima Bodnii to nebude ono, ale jeho "náhradník" neméně sympatický a charismatický Thure Lindhardt mě přesvědčil o opaku.. Mezi ním a Ságou to funguje a jsem moc ráda, že Sága vždy vyfasuje takového parťáka, který stojí za ní! Mnozí si stěžují na komplikovanost a rozvětvenou dějovou linku seriálu.. Pro mě je to nevýslovný klad! Konečně nějaká novota, která serál odlišuje od již tak okoukaných amerických krimi! Když už totiž konečně začnu konspirovat jedním směrem, zjistím vzápětí, že to byla absolutně slepá slepá ulička a musím začít spolu se Ságou a Henrikem od začátku.. Pro mě, jako naprostého milovníka kriminálek, je nejenom takhle série, ale celý serál, třešničkou na třešničce třešničkového dortu!! PS: Doufám, že rok 2018 mě potěší a přijde 4. řada! ()
Osobně hodnotím třetí sérii o kousek výše než tu předchozí. Potěšilo mě výměna Martina, který si slouží svůj čas ve vězení za mladšího dánského kolegu, který se svými démony perfektně zapadá na místo vedle Sagy. Finální pointa docela ušla, jenom prvních pár dílů bylo značně nepřehledných z důvodu velkého množství postav a vedlejších dějových linií. Většinou mě u podobných detektivek štve angažovanost vyšetřovatelů ve finále, kde vlastně jde o osobní zúčtování, jako tomu bylo v předchozí sérii, a tak mě finále celkem i potěšilo. Snad kromě ve finále zbytečné linie kolem Sagy a její rodiny. ()
Třetí série severského koprodukčního seriálu Most, již klade daleko větší důraz na rozvoj osobních dějových linií hlavních protagonistů. Pořád je tu pochopitelně stěžejní propracovaná kriminální zápletka, avšak úplně stejný, ne-li větší prostor, dostává i Saga a její nový dánský kolega Henrik Sabroe (Thure Lindhardt). Neděje se tak na úkor samotného vyšetřování, neboť případ samotný se vysloveně dotýká i výstřední švédské kriminalistky, ale podzápletky pramenící z minulosti hlavních postav, jsou ve finále natolik přitažlivé, až si pro sebe kradou ty nejlepší momenty. Třetí série je v přeneseném slova smyslu nenávistné, krajně nihilistické monstrum, které Sagu donutí pokleknout a sáhnout si na úplné dno svých schopností. Uragán emocí. ()
Ve třetí sérii už pro mě v jejím závěru děj občas zaskřípal, i tak si ode mě tato řada (stejně jako obě předchozí) připsala plný počet hvězdiček. A to jsem měl, zvlášť po první epizodě, velké obavy z absence Kima Bodnii. Thure Lindhardt se ale ukázal být velmi kvalitním náhradníkem, dal celé sérii nový náboj a já jsem si jeho kriminalistu hodně užíval. Tvůrci seriálu přišli, tak jak jsem si u nich už zvykl, s vynikající pochmurnou atmosférou, kvalitním napětím a občas i se slušnou akcí a i potřetí se jim podařilo dojít ke zdárnému konci. / Poučení: Nikdy jsem nebyl v Dánsku ani ve Švédsku, ale na mostě přes Sund si už připadám jako doma. ()
Jestli první série byla na klasický 4* a druhá na slabý 4*, pak třetí je na silný 4* - a za mě zatim nejspíš nejlepší série seriálu (tentokrát lehce hannibalovskýho směru). Nečekal jsem to, protože to, co bylo v první sérii nový a zajímavý, to se už v druhý sérii vystřílelo; seriál navíc přišel o mou nejoblíbenější postavu. Nevěřil jsem, že když šlo vlastně o ne úplně plánovanou změnu v obsazení, tak že to zvládnou tvůrci uhrát se ctí - a nevěřil jsem ani, že náhrada za (POZOR, TROLEJ) Martina bude dostatečná sama o sobě, natož aby mě přesvědčila nebo abych si jí oblíbil. Ale dopadlo ještě líp, než v co by se dalo doufat - poprvý za seriál mám pocit, že postavy jsou komplexní nebo aspoň tim směrem líčený (dosud jsem to vnímal jen u Martina a jeho rodiny, Saga byla zajímavá hlavně tou svou asocialitou a nikdo jinej moc prostoru nedostával), i když třeba takovýmu The Killingu se to zatim rovnat nemůže ani zdaleka: Je to případ Sagy (jestli první dvě série byly o rozkladu Martina, třetí zvolna začíná bejt o rozkladu doposud zdánlivě nerozložitelný Sagy - uvidíme, jak se to rozvede v s04), u který mě zaujala předevšim vyvstanuvší otázka, jak přesně že to s tim údajnym syndromem její matky ve vztahu k údajně týraný ségře bylo - stejně jako znervózňující nejasnosti ohledně matky a její osobnosti (jednou by jí člověk skoro věřil, podruhý označí svou dceru za "malou ubožačku" - ta nejednoznačnost okolo celýho jejich příběhu mě bavila, otázkou je, jestli se to dovede i do nějakýho aspoň dílčího rozřešení, nebo to prostě vyšumí); větší komplexnost postav oproti prvním dvěma sériím se ale týkala i nováčka Henrika (neschopnost vyrovnat se s tragickym příběhem jeho rodiny; rozvíjející se přátelství se Sagou; střídavě oblačnej boj s antidepresivama a halucinacema...), týkalo se to ale i epizodnějších rolí jako třeba zprvu zdánlivýho bedesa Freddieho Holsta (a kterýho jsem si nakonec obrovsky oblíbil), neprůhlednýho motivátora Claese i jeho psycho stalkerky, píčuska Rasmuse i nový šéfky Linn - jednoduše pro mě tady byly i epozidní postavy nepoměrně zajímavější než v prvních dvou sériích. Ani po třetí sérii ale z Mostu nemám pocit, že by měl co říct v diskuzi nad nějakejma globálníma otázkama nebo problémama - jsou tam (sem tam) ňáký nástřely, který ale ve skutečnosti žádnou hloubku nemaj; seriál je pořád z 95% detektivkou. I v tomhle ohledu je u mě The Killing zatim ještě pořád nepřekonanej. Minimálně tři neobjasněný linie (vrah Gertrud z konce s02, inscenovaná vražda Saginy matky, zmizení Henrikovy rodiny) ale znamenaj závazak pro sérii poslední - a já jsem fakt zvědavej, co z toho vyleze. WTF moments: Ale jinak i tady (stejně jako v s01) hlavnímu bedesovi nějak podezřele snadno všechno vychází - navzdory jeho mládí a tomu, že "pracuje" sám, tak je schopnej mrtvoly profesionálně a dokonale aranžovat do všech možnejch scenérií a pozic, s chirurgickou přesností a nutnejma anatomickejma znalostma je (navzdory svýmu (ne)vzdělání) schopnej preparovat jim orgány, anž by to na první pohled bylo na obětech patrný; se zvláštní a vlastně nepodloženou a nevysvětlitelnou mytologickou systematičností si je značkuje babylónskou abecedou - zas ta podezřele dokonalá, dokonale a až zbytečně promyšlená a scénáristicky překombinovaná režie zločinů, kde vrah neudělá jedinou chybičku (proč složitý značkování do pusy, kterýho si málem nikdo nevšim? Proč si dělá figurkový kopie scenérií do nějakýho domečku pro panenky - to si nepamatuje, co a proč dělá? No, nebo je to jen na efekt...) - což je nepoměr v týhle sérii ale ještě umocněnej věkem a motivací skutečnýho pachatele (u monstrózních hannibalovskejch vrahů s filozofickym přesahem svejch vražednejch koncepcí a nějakym prožitym věkem nebo zkušenostma se to dá chápat, ale tohle byl jen malej, čerstvě vylíhlej kluk, kterej trpěl, protože /lehký zjednodušení/ neměl tátu). Na efekt (u takhle hezky atmosférickýho seriálu tak zbytečnej) byla třeba i jedna z posledních scén s Henrikem a Sagou u přejezdu - ten moment, kdy to mělo vypadat, že tam skočí, ale zároveň každýmu muselo bejt jasný, že neskočí, to mě trochu zamrzelo. A pobavilo mě i to, jak při dopadení vraha na tom pětikilometrovym ostrově nechtěli Saga s Henrikem cca 3km letět vrtulníkem, "Protože by je přece slyšel", ale už nějak nikdo nezmínil, že na tom pustym, placatym a opuštěnym kusu trávy uprostřed moře už je samozřejmě musel slyšet, když přilítali. () (menej) (viac)
Reklama