Réžia:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
Lele MarchitelliHrajú:
Toni Servillo, Sabrina Ferilli, Carlo Verdone, Carlo Buccirosso, Isabella Ferrari, Giorgio Pasotti, Franco Graziosi, Serena Grandi, Luca Marinelli (viac)Obsahy(1)
Vizuálne fascinujúci film o hľadaní zmyslu vlastnej existencie a vyrovnávaní sa s plynutím času, zasadený do prostredia rímskej vysokej spoločnosti, sa sústredí na príbeh starnúceho spisovateľa a novinára Jepa (Toni Servillo) a jeho prostredníctvom odhaľuje rozklad a smútok, ukryté pod nablýskaným povrchom Večného mesta. (RTVS)
(viac)Recenzie (505)
Velka Nadhera odkryva mnoho ludskych poz a fraz, dava do kontrastu to nevinne, s tym nechutne zvratenym, a cez to vsetko sa snazi posobit stylovo a umelecky. Pre mna, ale dalsi z kategorie "zbytocnych", lebo tak ako na konci vlacik nema ziaden smer, ani tento film cloveka nikam neposunie, len krcovito konstatuje to co aj tak kazdy vie. Ked aj nevie, citi. Velka Nadhera je mismas hnilych prvkov zivota, rozmixovanych v skvelych dialogoch, dusenych v talianskom sate. Velkolepy gulas, ktory ale nema chut. Velke Sklamanie 6/10 **Druhe pozretie spravilo svoje, a odvtedy som videl film este minimalne 3 krat. Mylil som sa. Je to jeden z najlepsich natocenych filmov vobec. Kazda scena ma svoje miesto a svoj vyznam. Je to studia, ktora umyselne triedi povrchnych, masovych a hlbavych, narocnych divakov. Je to filmova a vizualna poezia. Jedine co ma zaraza bolo, ze prvy krat som to vobec neprecital. 10/10 ()
Po prvom zhliadnutí mám hodne zmiešané pocity. Možno nepozerám správny druh filmov, ale nestáva sa mi často že by som bol tak mimo ako pri tomto. Obrazovo skvelé, zopár fajn fórov (keď už je to tá komédia, asi museli byť)... Či to ale malo hlbší rozmer ako "kritika spoločnosti" roztrieštená na 10 príbehov, netuším. Až si to pozriem ešte raz, môže to byť za čokolvek medzi 1* a 5*. ()
Buňuel vstal z mrtvých... jinak si to neumím vysvětlit. Nad reálno not death. Když se toto hutné koření smíchá s precizní kamerou a přidá špetka, možná celá hrst, skvělé hudby, tak mi to zachutná natolik, že jsem rozčarována z prázdného talíře. ()
Hneď po záverečných titulkách som vedel, že toto bol výnimočný snímok ale povedal som si, že nechám si to uležať nejaký čas aby som náhodou nenadhodnotil zbytočne. A teraz po výše mesiaca musím priznať, že toto bol môj naj filmový zážitok v roku 2013. Ďakujem Paolo Sorrentino. ()
i když je to (oproti Fellinimu) vlastně docela "feel-good movie" ()
"Co děláš? Jsem bohatá. Skvělá práce." Grande bellezza je hrozně krásný film. Sorrentino pojal svou další spolupráci se svým dvorním hercem, Toni Servillem, jako snahu o poctu Felliniovu Dolce vita a natočil podobný skvost, jako je jeho předobraz. Vysloužilý spisovatel Jep je jako průvodce filmem, římským nočním životem, zhýralou a znuděnou smetánkou a jejich debatách o umění, filosofii, nevěrách či plastikách naprosto dokonalý. Samotný Jep je fascinující osobnost balancující mezi vypočítavostí, cynismem a naprostou prázdnotou. Když se pak objeví žena, skákající hlavou do zdi, trpasličí šéfka, spousta nahých žen, házení nožů, Costa Concordia, žirafa, vášnivý kuchař-kardinál či hejno plameňáků uprostřed Říma a to vše snímané hravou kamerou Lucy Bigazziho, je to opravdu velká nádhera. A do toho je to totální audiovizuální porno, jak je u současného Sorrentinova filmového období obvyklé. ()
Sorrentino priniesol príbeh rímskych "chudobných" boháčov. Krásne spracovanie obrazu ludí ktorí si myslia, že majú všetko...a vlastne nemajú nič. Film o živote a jeho silných (i slabých) momentoch kedy aj silný sa stavajú slabými a slabý sú silnejší ako sa na prvý pohľad zdá. Vizuálne podmanivé, hudobne doladené a herecky absolútne famózne. Priznávam, že Nymfomanka sa ma ako film dotkla viac (priamo v kine) než tento snímok ale Veľká nádhera ide myšlienkou riadny kus ďalej (a stále si vybavujem momenty z filmu). Vyrozprávať film o živote je veľmi ťažké ale Sorrentino to zvládol majstrovsky a geniálne vyobrazil hodnotu života v jeho prázdnote a prázdnotu v živote. ()
Čtyři hvězdičky. Hodnotím podle počtu tancujících starců. (Takže nejlepší film je Pomáda, nejhorší Občan Kane.) ()
Film jsem po pravdě nepobral, takže ani nedokoukal. Na konverzační věci moc nejsem. ()
Nelze nevidět souvislosti a paralely s Felliniho Sladkým životem či 8 ½: téma bilancování stárnoucího tvůrce; hořký, sarkastický tón „pojednání" o kulturním a sociálním (ač přesladce bohémském) životě pokrytecké smetánky; případně existenciálně tísnivý pocit, tedy lehce těžké břímě pojetí smrtelnosti nesené protagonistou, autorem, jemuž tvůrčí a intimní život proklouzl před mnoha dekádamy mezi prsty. Snad i rituálně pojaté scény (nejen ony „sakrální" – proměňující se v parodii sebe sama – se středobodem prastaré svaté matky, ale i scény z „chrámu" omlazení, jimž dominuje profesor estetické chirurgie... a nabízí se otázka, nakolik je filmařské řemeslo onou estetickou chirurgií či chirurgickou estetikou...) jsou odkazem (k) a poklonou Fellinimu dílu, jakkoliv stylizace Velké nádhery je odlišného rodu. Sorrentinův film také ukazuje, jak hudební podkreslení dokáže umocnit filmovou ilusi: zejména mám na mysli předěl dvou scén, tedy té, v níž je vážné téma rozvito hudebním motivem, a té, v níž je stejně vážné hudební téma rozvíjeno, ale význam samotné scény je již v kontrastu se scénou předchozí (ona „nevážná" scéna zobrazuje cirkusové vystoupení vrhače nožů). V tomto bodě vypadám, jako kdybych objevil Ameriku, ale není tomu tak: pouze zdůrazňuji, jak citlivě (tj. efektně & efektivně) je propojena visuální a auditivní složka filmu. Jako celek vnímám Velkou nádheru jako ambiciózní „přepis" či aktualizaci (mj.: viz výše) Sladkého života, svébytné estetické a interpretující převedení klasického díla do kontextu jednadvacátého století. Nejsou však témata smrti, marnosti a smyslu života pro lidský tvůrčí úděl věčná? Jistěže jsou. A proto vnímejme díla traktující tuto nadsmyslovou přirozenost s pokorou, ať už jsme věřící v cokoliv, či skepticky nevěřící. ()
Název filmu je úplně vystihující. Viděl jsem včera, nechám to ještě odležet, možná si to pustím ještě jednou. Nemá smysl to nějak rozpatlávat, asi to každému nesedne, ale mě to bavilo od začátku do konce, jak formou, tak obsahem. Nechalo to takový hřejivý pocit z krásy života. ()
Velká nádhera :-) Snímek jsem skouknul na rozvrzané dřevěné židli a i když všichni spolučumitelé usnuli, zhulil jsem tenhle matroš až do konce. Dlouho jsem něco podobného nepotkal a určitě se na snímek musím podívat minimálně ještě jednou. Co tady čtu komentáře, tak asi nejsem takový poeta, protože mi smysl spousty skrytých obrazů utekl, ale i tak jsem byl schopen vymáčknout z toho dojemné "ach" na konci filmu. Doporučuji všem psychonautům. 85% i když jsem to zcela nepochopil :-) ()
....have you ever fall in love with a movie? ()
Sledovat dvě a půl hodiny monotónní střídání rádoby duchaplných poznámek a útrpných pohledů Toniho Servilla byla fakt nuda. Zvlášť když to celé přinášelo "šokující" zjištění, že 40 let večírků vás opravdu duševně nenaplní. Být to klidně o hodinu kratší, jdu s hodnocením výš. ()
Sorrentino je určite umelec, ale jeho fanúšikom asi nikdy nebudem. Veľká nádhera je možno zaujímavý film, ale pre mňa bol nudný. Áno, svet smotánky (a nielen tej rímskej) je falošný, povrchný a arogantný. Ale taký mi prišiel aj tento film. Vizuálne úchvatný, so skvelými hercami, ale bez srdca... 45% ()
Když se někdo pokusí natočit film, který alespoň rámcově neobsahuje klasickou dramatickou klenbu, nějaké ucelené sdělení, obvykle vstupuje na velmi tenký led. Ve mě to obvykle vyvolává pocit znechucení, že má zase někdo potřebu exhibicionistické egomasturbace, aniž by měl vlastně co říct. A tak místo toho, aby si o tom popovídal se svým psychoterapeutem, infikuje v lepším případě okolí, v horším podstatně větší geografické celky, svými vizemi a toxickým myšlením.___ Toto se naštěstí netýká Velké nádhery, kde rovněž chybí kompaktnější děj. Sorrentinův atmosferický cyklus výjevů ze života lehce znuděné a těžce zhýčkané římské smetánky je orámován naprosto úžasným vizuálem. Poměrně snadno se dá přistoupit na hru, ve které absenci děje substituuje něco, co by se dalo nazvat výletem do duše hlavní postavy. A ta rozhodně není fádní. ()
Manifest západní dekadence. Paolo Sorrentino to tak chce vidět. Mělo se to jmenovat Velká prázdnota nebo Velká a dlouhá nuda. Pokud někdo chtěl říci, že je Západní Evropa v pr..li tak to nemohl vyjádřit lépe. Toni Servillo opět skvělý. ()
Sorrentino siaha dielom Veľká nádhera na tvorbu Frederica Felliniho. Povedal nejaký vplyvný papagáj a hneď ďalšie papagáje, aby nestratili vplyv burácajú. Z celého filmu najpôsobivejšia scéna, keď holá hmm umelkyňa sa umelecky rozbehne a umelecky vrazí čelom do kamenného múra. Potom tam vyvalená umelecky stoná. Intelektuálne papagáje skandujú potleskom. Človek si myslel, fúha to bude na čo pozerať. A nič. Mľandravý dej bez nápadu, myšlienky, prelínanie ničomnosti až som prestal vnímať dej a pomaly som zaspával ? Ako to skončilo? Netrápi ma. Je hriech Felliniho umenie nestotožňovať s týmto prepadákom. ()
Velká ... ano, ale hovadina, nuda. Drama a komedie? Ani náhodou, zdlouhavé, nudné, zase jsme jednou naletěl. ()
Zejména vizuální báseň, snůška pocitů, která se perfektní doplňuje s jednoduchým motivem existenciální vyprázdněnosti, spojené s Jepovým uvědomělým a neustálým hledáním krásy v prostých věcech a okamžicích všedního dne. V zásadě velmi jednoduchý film. Samotné vizuální vyprávění si nic jiného než prostředí římské smetánky nezasloužilo, rozhodně však není rysem jen ni. Ono pro pseudointelektuální debaty, ohrnování nosu nad nízkou kulturou a šermování s Proustem stačí zajet na Letnou do kterékoliv kavárny. ()
Reklama