Réžia:
László NemesKamera:
Mátyás ErdélyHudba:
László MelisHrajú:
Géza Röhrig, Levente Molnár, Urs Rechn, Todd Charmont, Jerzy Walczak, Balázs Farkas, Gergő Farkas, Sándor Zsótér, Marcin Czarnik, Levente Orbán (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Strhujúci historický thriller, ktorý mení spôsob zobrazenia holocaustu a upiera divákovi bezpečný odstup od témy. Osvienčim, 1944. Maďarský žid Saul Ausländer je členom Sonderkommanda, ktoré je v mašinérii vyhladzovacieho tábora pridelené k práci pri plynových komorách a hromadách, na ktorých sa pália ľudské ostatky. Keď apatický Saul uprostred kopy mŕtvol objaví telo svojho syna, prebudí sa v ňom naliehavá potreba obstarať mu riadny židovský pohreb. Bez ohľadu na nebezpečenstvo, všeobecné utrpenie a plánovanú vzburu sa Saul vydáva na delirickú cestu koncentračným táborom s jediným cieľom – nájsť rabína. (Film Europe)
(viac)Recenzie (405)
Dychvyrazajuca kamera cez Saulov pohlad Vam zmeni rytmus srdca. Uzas. / 85 % ()
Docela zklamání. Je to působivé, hlavně práce s kamerou a pohled na celý příběh očima Saula, vše ostatní je jakoby v pozadí a ponecháno hodně na divákově fantazii. Ale sledovat to takto celý film mi přišlo poněkud únavné, přece jen bych chtěl vidět i to v pozadí. Navíc mi to přišlo hodně chladné, vykonstruované, plné citového vydírání diváka. Nicméně je fakt, že takový film o holocaustu jsem ještě neviděl - a to jsem jich viděl dost. Oscara má Saulův syn asi v kapse. 70 % ()
Unikátnou formou odrozprávaný pohľad na koncentračné tábory, inak ako sme doteraz boli z podobných filmov zvyknutí. Prvú polovicu považujem za to najkvalitnejšie, čo s danou problematikou kedy vzniklo. Desivé, depresívne peklo z ktorého sa mi zviera žalúdok. Druhá už nie je taká intenzívna a trochu otupuje výsledný zážitok, ale stačí si len raz spomenúť na 10-minutový opening alebo nočné scény pri jamách a stiesňujúce pocity sú späť! ()
Tohle že má být ten filmařský zázrak? Sugestivní díky kameře to je. Zápletka ale dosti pokulhává. U mě stále vede Schindlerův seznam. Ztotožňuji se s komentem Shadwella, co se filmu týče. Nerozumím, ale jeho připomínce ohledně obětí v Auschwitz-Birkenau. Je dokázáno, že v Osvětimi zplynovali 1 100 000 lidí. Minimálně. Kde jich zemřelo víc? ()
Po předevčerejším "hlubokém mentálním zážitku" při sledování 2001: A Space Odyssey, na který se chtěl podívat můj syn, aby mi, snad, vyvrátil, můj veskrze negativním postoj k tomu to filmu, aby mi dal, po dvacetiminutovém intru s opičáky, zapravdu a po zážitku s hulením jointa, při mnohaminutových barevných orgiích na plátně v závěru opět, mi dnešek připravil další strhující zážitek ve formě sledování Saulova syna. Jako lajtmotiv mých úvah, probíhajících od cca 15 minuty až do konce uvádím myšlenku, jak víra dokáže udělat z člověka naprostého idiota. Od cca 60 minuty jsem si intenzívně přál, aby Saula konečně někdo hodil do pece nebo v závěru mu prohnal hlavu kulí. Tak intenzívně negativní hlavní postavu jsem snad ještě nezažil. Díky formátu filmu 4:3 a kamery, která, po celých 107 minut snímala Saulova záda a hlavu, případně tělo jeho mrtvého syna v pytli, kterého měl, Saul, hozeného na rameni, nezbylo na ostatní děj na plátně místo a pokud ano, byl ostarý jen Saul a zbytek byl daleko mimo DOF. Tedy Depth of Field, rozuměj hloubku ostrosti. V podstatě v ději ani nebylo místo pro skutečnou hrůzu z Osvětimi, neboť celá stopáž byla věnována tomu, že Saul hledal Rabína, aby provedl obřad s jeho mrtvým synem, pokud ovšem skutečně šlo o jeho syna. Je to typický film, za který se dnes dávají Oskaři. Naprostá mizerie. Pokud tady POMO píše, že mnočné scény prim jámách vystihuje iba slovo peklo, pak zřejmě neviděl Zafranovičovu Okupaci ve 26 obrazech, například scénu z autobusu. Ta na mě zanechala výrazně silnější zážitek stran lidské důstojnosti limitující k nule. Jedna hvězdička za zvláštní kameru. Jinak ani ťuk. ()
Oceňuju především zachycení atmosféry a chaosu uprostřed největší továrny na smrt, proniknutí do tohoto stroje a systému v doprovodu obyčejného člověka, který je ochotný pro své poslání obětovat cokoliv. Nemůžu ani upřít zobrazení holocaustu v tý nejsyrovější podobě, všechno působí chladně a ten dech všudypřítomný smrti je opravdu cítit. Ale nedokážu si pomoct, hlavní hrdina mě většinu času štval, i když si procházel peklem koncetračního tábora nepřirostl mi vůbec k srdci a sledoval jsem spíš okolí a situace. Tenhle film ukazuje to vraždící hrůzu naplno, ale nezapůsobil na mě tak jako třeba Schnidlerův Seznam nebo Pianista. ()
Film bez hudby, který atmosféru navozuje pomocí vašeho nepříjemného, co spíš tušíte, protože vidět to není. Ale i ten všudypřítomný chaos vám ukáže až dost. Formou je to opravdu nové, jen ten příběh je takový zvláštní. Zkrátka pohnutky hlavní postavy jsou tak trochu ne úplně pochopitelné. Ale zážitek silný ()
Zápletka moc uvěřitelná nebyla, zato vše ostatní ano. Oceňuju zejména všechny hrůzy v pozadí vyjádřený jenom zvukem. Nejen že to ušetřilo spustu peněz při natáčení, ale působilo to mnohem intenzivněji než obrazový klišé. ()
To rozostřené pozadí nemělo chybu. Zpočátku mi mrzelo, že se Géza Röhrig stále tváří stejně, ale ke konci filmu mi to došlo - to není pohled herce, který neumí hrát, ale naopak perfektně zahraný pohled člověka, který poznal peklo... ()
85% - komentář 20ti slovy: Skvělé! A to díky kameře a stylu natočení. Sice zápletka debilní, ale sledovat "live" dění v táboře, byl silný zážitek. Zasloužený Oscar! ()
Zpracování to zabilo... ()
Saulov syn je filmovy klenot a jeden z najlepšich filmov o holokauste vobec.Jednou z hlavnych pozitivov filmu je skvela kamera ,vdaka ktorej film posoby autenticky a velmi realisticky zobrazuje utrpenie v konsentracnom tabore.Herec Geza Rohring zvladol svoju ulohu a vo svojej postave saula posoby vierihodne navyše z platna len malokedy zlezie.Saulov syn je vo svojom žanry orginalni a inovačni a miestami dosahuje priam hororove rozmery,velmi silny zažitok ktory možno mnohi už viac krat vidiet nebudu chciet. ()
Nemyslím si, že každý film, který se zabývá vážným tématem, by měl být vysoce hodnocen proto, že se zabývá vážným tématem. Například temto zmatený film je o muži, který chodí po budově a při tom ho někdo natáčí vytřepanou ruční kamerou. Když odmyslím okolnosti, má samotný film kvalitu nula. ()
Nejhorší film "o ději bez děje" z koncentráku co jsem kdy viděl. Ten film po celý čas skoro vůbec nedává smysl!?! ()
Docela jsem se bál nějakých drasťáren či nechutností, ale nakonec to byla vlastně „pohodička“. Jeden den ze života pracovníka jatek, jen místo zvířat tu jsou lidi. Ale filmaři k nim přistupují stejně jako náckové, kteří jim říkají „stück“, tedy kus – je to prostě anonymní stádo někde v pozadí, nejsou vidět žádné detaily, obličeje, nic o nich nevíte a křik přes zeď plynové komory skoro není slyšet... zkrátka průmyslová likvidace v co nejefektivnějším provedení. Nejšílenější na tom pochopitelně je právě ta samozřejmost a rutina, ale na mě to příliš nezapůsobilo. Těžko to můžu vytýkat filmařům, ti svoji práci odvedli nejspíš přesně tak, jak chtěli, ale kvůli tomu záměrně odosobněnému přístupu mi bylo vlastně celkem jedno, co se tam děje. Stejně všichni umřou, tak co? A navíc mi zápletka, na které to celé stojí, přišla celkem debilní. 73 % ()
Strašně zajímavá kamera, velký vhled do fungování táborů, velký příběh až posedlosti udělat správnou věc. Nicméně pořád mě více o Sonderkommandech zaujala Šedá zóna. ()
Ta márna snaha čokolvek zmeniť a spôsob vnímania vás proste vtiahne a i keď sa tam "nič" nedeje, deje sa toho veľa. ()
Genocida ať už páchána kýmkoliv a jakkoliv je snad nejhorším zločinem člověka. Ale továrny na smrt, které navrhli němci s precizností sobě vlastní, posouvají hranice šílenství o světelné roky dále. Už v té době tam uplatňovali něco jako perverzní pravidla štíhlé výroby - minimum lidí potřebných k chodu (a to ještě většinu zastávali vězni), ani gram jídla, ani jedna kulka, ani kubík plynu nebyl vyplýtván navíc. Tento film ukazuje to co jiné filmy nebo dokumenty jen naznačovaly. ()
Chcete-li na 107 minut pocítit atmosféru koncentračního tábora od výstupu z vlaku až po házení popela do řeky (skrz zvuk a obrazové fragmenty), pak tento film doporučuju. To je ale vše, co nabízí. Z tábora moc neuvidíte, protože kamera je většinu času nalepená na obličeji nebo zátylku hlavního hrdiny a všechno je okolo něho často rozmazané. Emoce nula a příběh blízko nule. ()
Způsob snímání děje očima jen jednoho aktéra je věru revoluční a není to tedy typicky laciné zneužívání tématu. Oskara si to rozhodně zaslouží. ()
Reklama